POVESTIRI ULUITOARE
Sezonul 1 Episodul 1 - Trenul fantomă -
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS @ SFZ <font color="
Avem o antenă satelit, tată. Am pus-o în spatele casei.
- Vei putea viziona orice canale vrei. - Da.
- Nu vreau prea multe. - Şi cu filme.
Şi filme cu plată, totul.
Filme de pe satelit, chiar ? Nu mai spune.
Şi îţi va place casa. Are trei dormitoare la etajul al doilea şi unul la parter,
ca să nu trebuiască să te oboseşti urcând şi coborând scările.
Nici nu aveam de gând să fac asta.
E un pic ciudat...
Mă duci în nişte câmpuri de porumb unde era să mor cu 75 de ani în urmă.
Fenton !
Tată, poţi spune aceste poveşti trăsnite prietenilor tăi de la azil,
dar dacă îi vei spune lui Brian, nu va mai dormi noaptea.
El de-abia aşteaptă să te vadă, bunicule Numai despre tine vorbeşte zi şi noapte.
Într-o zi, poate ne duci la locul unde s-a întâmplat.
Sigur, dar, nu trebuie să mergem cu maşina. Locul accidentului e pe proprietatea mea.
Pe proprietate ta ?
Unde exact pe proprietatea ta ?
Reîncepem.
Bunicule.
Bunicule !
Bunicule ! Bunicule !
Tată ?
Cum îţi place casa ?
Nu-mi place. Deloc !
Fenton !
Poate îţi va place interiorul.
Tocmai am terminat de redecorat parterul.
Casa ! Casa este în regulă, Joleen.
Cea mai drăguţă gospodărie pe care am văzut-o vreodată.
Deci, ce e în neregulă cu ea ?
Nu-mi place unde ai plasat-o.
Nu mă face să repet, Brian, bine ?
Încetează. Pune asta jos.
Bunicul tău este de 10 ori mai bătrân ca tine
şi oamenii mai bătrâni au nevoie de 10 ori mai multă odihnă.
Fii atent cu asta.
Vreau doar să-mi arate unde s-au luptat indienii.
Nu trebuie să alerge. Trebuie să meargă încet şi să-mi arate.
Poate mâine, bine ?
Astăzi va trebui să te joci singur.
Dar n-am cu cine să mă joc !
Copiii de la şcoala nu pot veni cu bicicleta pentru că e prea departe.
Ai jucării.
Urăsc jucăriile ! Urăsc casa asta !
Îmi doresc să nu fi plecat niciodată din Chicago !
Brian !
Să nu spui vreodată asta în faţa tatălui tău. Înţelegi ?
Bine, îmi pare rău.
- Să nu mai spui niciodată. - Bine, te-am auzit de prima dată !
Cel puţin, nu înainte de a o spune eu.
Ştii care indieni erau ?
Chiar aici, şeful Sauk, Keokuk,
zis şi "Vulpea Vigilentă", a luptat cu Sioux, care doreau pământul lui.
Ştii pe cineva care a fost scalpat de un indian ?
Brian, indienii au fost primii oameni pe acest pământ.
A fost a lor, totul.
După mine, ei aveau dreptul să facă ceea ce au făcut,
şi-au protejat familiile, pământul, modul lor de viaţă.
Bunicule, am găsit un vârf de săgeată indian !
Uite !
Mi-e frică că e doar o piatră ca oricare alta.
Acesta e un vârf de săgeată indian ?
Nu, Brian, e un piron de cale ferată.
Un piron de cale ferată ?
Adică, un tren adevărat trecea chiar pe aici ?
Highball Express.
Trecea chiar pe locul unde stăm noi.
- Unde mergea ? - Asta trebuie să aflăm.
Bunicule, asta înseamnă ceva ?
Da, Brian, e ceva.
Dumnezeule ! Ce s-a întâmplat aici ?
Este locul unde Highball Express a deraiat.
Serios ? Când s-a întâmplat asta ?
Când aveam vârsta ta, Brian.
A sărit de pe şine într-o noapte. Toţi au murit.
Toţi au murit ?
Ai văzut ?
Asta nu e bine.
Ce se va întâmpla ?
După câte îmi amintesc, bătrânul Highball...
mergea de la est la vest...
fără să-şi schimbe direcţia nici măcar un centimetru.
În direcţia aceea.
Direct prin casa noastră nouă.
Nu.
Nu e bine asta.
Bunicule, de ce a deraiat Highball Express ?
Un băieţel de vârsta ta...
aştepta bătrânul 407 pentru a-l duce să-l viziteze pe bunicul său în Sioux City.
Trenul era în întârziere.
Aşa că, băiatul şi-a pus urechea pe şină...
ca să audă când soseşte trenul.
Probabil că a obosit ascultând
pentru că a adormit chiar acolo.
Când trenul a sosit,
a fluierat, semnalul a zdrăngănit,
şinele au huruit,
dar nimic nu l-a trezit pe băiatul somnoros.
Conductorul nu a avut inima să treacă peste el,
aşa că a blocat roţile bătrânului 407.
Toată acea greutate şi presiune...
au făcut ca şinele să se răsucească.
Băieţelul s-a trezit la timp pentru a vedea trenul deraind...
la doar 15 m...
la 15 m în faţa lui.
Şi a auzit ţipetele şi strigătele pasagerilor...
care au murit o clipă mai târziu.
Tu ai fost băieţelul acela, bunicule ?
Încă sunt acel băieţel, Brian.
Şi în seara aceasta, bătrânul 407...
va face ceea ce trebuia să facă acum 75 de ani.
Mă va duce acolo unde ar trebui să fiu.
Cât timp vei fi plecat ?
Brian, când trenul va sosi în această seară,
mă va lua pentru totdeauna.
După cum cred,
Highball va trece pe lângă camera părinţilor tăi
şi va strica doar jumătate din bucătărie.
Dacă nu vor să plece, aşa cum i-am avertizat,
trenul nu îi va răni când va trece prin casă.
Dar tu şi cu mine suntem chiar în cale.
Nu avem timp să mutăm totul.
Dacă ai vrea să salvezi ceva de aici, care ar fi primul lucru ?
Pe tine, bunicule.
Pe tine te-aş salva mai întâi.
D-le Globe ? Am venit să vorbesc cu tine despre un tren.
Un tren numit Highball Express ?
Ştiu că nu aveţi timp să mutaţi casa !
Dar am putea salva obiectele de valoare,
ca să se economisească timp mâine, când vor depune cererea de asigurare.
De ce eşti aşa sigur că vine în seara asta ?
Pentru că am făcut ce făceam când eram copil.
Mi-am lipit urechea de şină şi l-am auzit.
Nu crezi că ar trebui să evacuăm acest loc ?
Chiar crezi că va opri să te ia ?
Ştiu asta.
Am bilet.
Sper doar că mai e încă valabil după atâţia ani.
Va fi, d-le Globe. Sunt sigur că va fi.
Scrie "Highball Express" pe el.
Ce-a fost asta, o viespe ?
Nu, d-le Globe. Ceva care te va ajuta să dormi înainte de călătorie.
Nu, nu pot adormi acum !
Voi scăpa trenul !
Nu îţi fă griji. Vei fi treaz şi dinamic... până când cocoşii vor începe să cânte.
- O să fie bine. - Nu, va sosi până în zori.
- Trebuie să fiu treaz când soseşte. - Vei lua trenul următor.
- Nu, nu ! Scoate-mi asta ! - Nu înţelegeţi !
- Fenton, îl răneşti ! - Era adormit prima dată !
De aceea a pierdut trenul şi trenul nu a reuşit să-l ia !
- De aceea se întoarce ! - Uşurel.
Mamă, tată, trebuie să faceţi ceva !
Doamne, ce se întâmplă ?
Lăsaţi-l în pace ! Îl omorâţi !
Te iubim, bunicule. Te iubim..
Nu ! El nu poate dormi acolo ! Trenul va trece chiar prin acel loc !
- O să-l strivească ! - Vino aici, Brian. Uită-te la mine.
Crezi că noi l-am aşeza pe bunicul undeva unde ar putea fi rănit ?
- Voi nu înţelegeţi ! - Am face asta ?
Îmi pare foarte rău, dr. Steele.
Tatăl meu nu a fost niciodată aşa.
Nu trebuie să îţi fie ruşine.
E doar un moment dificil.
- Dar... - Nu, n-am face-o. Haide, dragul meu.
Spune-mi că nu am face-o. Haide, scumpule.
- Nu am face asta. - Nu aţi face asta.
Bun. Nu crezi că s-ar simţi mai bine în pijamale ?
- Nu, va fi bine. - Mulţumesc. Poţi să pleci acasă acum.
Ar fi mai bine pentru circulaţia lui dacă el...
Vrei să te duci acasă, te rog ?
Doar nu crezi toată povestea asta, nu-i aşa ?
Nu.
Nu pot scăpa...
trenul.
Nu-l pot pierde.
Mamă ! Tată !
Vine ! Mamă, tată !
Brian, linişte ! O să-l trezeşti pe bunicul.
Probabil e deja treaz.
Ştiam că povestea asta îi va da coşmaruri.
Mamă, tată, soseşte !
Soseşte ! L-am văzut ! Trece chiar prin această cameră, cu toată viteza !
- Mă duc. - Nu, mă duc eu.
M-am ridicat.
E trenul. Trece prin această cameră.
Mamă, tată, vine !
Bunicule, vine !
Bunicule !
Bunicule, e trenul !
Trezeşte-te ! Bunicule !
Trece prin această cameră !
407 ?
- Brian ? - Brian !
Brian ?
Nu.
Doamne. Nu.
Haide, Bunicule ! Haide !
Urmează-mă !
Mamă, tată, soseşte ! Trebuie să fugim !
Nu aş sta acolo, în locul vostru.
Doamne ! Fenton !
Oameni. Oameni ! Oameni.
- Este un tren în casa mea. - Biletele !
- Biletele ! Biletele ! - Biletele !
Biletele ! Biletele ! Biletele !
Biletul meu. Nu pot merge fără bilet.
Iată biletul, bunicule.
Pot veni cu tine ?
Nu se poate, Brian.
Tu trebuie să stai aici, cu mama şi tatăl tău.
Locul meu este în tren.
Plec undeva.
Dar cine îmi va mai spune poveşti...
despre locurile unde se luptau indienii ?
Îţi aminteşti poveştile pe care ţi le-am spus deja...
despre locurile de negoţ...
- Şi de ritualurile de război... - Da.
Pony Express ?
Atât timp cât îţi vei aminti acele poveşti,
eu voi fi mereu acolo să ţi le povestesc.
Biletele, vă rog.
Ne vedem peste 100 de ani.
Sper că biletul meu mai e valabil. Este cam vechi.
Întotdeauna a fost bun, d-le Globe.
Şi îl aştept de mult timp.
Mulţumesc. Mulţumesc.
Îţi mulţumesc că m-ai primit, Joleen.
Îmi pare rău că nu pot sta mai mult.
"Domnul Cafea."
Mulţumesc, d-le Cafea. Rămân dator.
Îmi pare rău dacă ţi-am creat necazuri, fiule.
Dar, tată...
Nu ştiu ce e asta.
- Pare ceva lichid. - Vedem în tren.
Suntem în întârziere, ca de obicei. Ne pare rău pentru casă, d-nă.
Dar nu ar fi trebuit să o construiţi în calea trenului.
Ne pare rău.
E în regulă.
Toată lumea la bord !
Ai o minte sclipitoare. Întotdeauna ai avut-o.
Cadoul tău de Crăciun se află în dulapul părinţilor.
Să nu te atingi de el până atunci.
Călătorie plăcută !
La revedere, bunicule !
Dragă, cine este agentul nostru de asigurări ?
Traducerea şi adaptarea LuiGeluS @ SFZ <font color="