Din episoadele anterioare...
Oricare ar fi efectele astrolabului, mă tem că l-a făcut pe Arthur
să aibă o cădere nervoasă.
- Opriţi-vă acolo! - Artie, te putem ajuta.
Nu sunt Artie.
Când Artie a folosit astrolabul, l-a transformat într-un om rău.
- Cine eşti? - Îmi stai în cale.
Tocmai am avut un presentiment.
- Dumnezeule! - Cel mai mortal artefact din Depozitul 8
era o ciudată orhidee albastră ce elibera boala "sudor anglicus."
Cred că Artie va folosi pumnalul ca să ia orhideea.
Va dezlănţui o pandemie ce ar putea
şterge de pe suprafaţa pământului jumătate din populaţia lumii.
Ştiu că eşti încă aici! Ştiu că mă poţi auzi!
- Salvează-mă. - Te alung!
Claudia, nu!
Chiar credeai că vei scăpa cu asta?
Nu am idee despre ce vorbeşti.
Cineva a mâncat ultima prăjitură cu ovăz din bucătărie.
Şi automat ai dat vina pe mine. Când e judecata?
Am pierdut toate aparenţele civilizaţiei?
Ai firimituri pe cămaşă, Artie.
Probe circumstanţiale.
Nu mi-a spus cineva c-ar vrea să slăbească 4,5 kg
până la vară şi că ar trebui să ascund toate dulciurile?
Da, şi nu te-ai descurcat deloc, dar nu-ţi face griji.
Te iert.
Intrăm! Ţineţi-vă!
E mult vânt! Poate fi neplăcut!
Se întorsese, jur. Era Artie al nostru.
Mi-a rostit numele şi am văzut pentru o secundă în ochii lui...
L-a înjunghiat. Nu a avut de ales.
Era din nou bun şi apoi... A dispărut.
Trebuie să ne ocupăm de pandemie.
Toată lumea de pe planetă e acum în pericol.
Avem mult de lucru.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Warehouse 13 Sezonul 4 Episodul 11 "The living and the dead"
Sincronizare WEB-DL: Polux www.titrari.ro
Acum ştiri din lume, doctorii din Europa raportează o pandemie ciudată.
Zeci de pacienţi
s-au plâns de ameţeli şi deshidratare din cauza transpiraţiei în exces.
Totul e pus pe seama climei neobişnuit de calde, umede
care a pus stăpânire pe Europa de vest în ultima săptămână.
Oficialii roagă oamenii să stea în case
şi să bea suficientă apă până trece valul de căldură.
Când revenim. De ce Secretarul de Stat ia lecţii de salsa?
Răspunsul vă poate surprinde. Mai multe după pauză.
16 ore până la primele decese
Suntem toţi infectaţi cu sudor anglicus.
Dr. Calder e în Atlanta cu CDC.
Spune că nu avem mult timp.
Înainte de ce? Ce... se întâmplă?
Frisoane, puls accelerat, sete intensă, înţepături de inimă.
- În final, moartea. - Mereu e "în final, moartea."
Artefactele niciodată nu eliberează o pandemie de gâdilare
sau o epidemie de pisici.
Unele da. Şi se sfârşesc tot rău.
Am coordonat lucrurile cu restul Regenţilor.
Virusul se răspândeşte mai rapid decât credeam.
Cât timp mai avem?
Perioada de incubaţie e de obicei de 24 de ore.
Am plecat din Germania acum opt ore.
Avem 16 ore să reparăm ce a făcut Artie.
Nu a fost Artie! Nu Artie al nostru.
Cum se simte? Acum?
Încă e catatonic. Am putut îndepărta pumnalul.
- Desigur, nu sunt leziuni interne. - Cum e posibil?
Claudia ştie.
Atunci nu ştiam.
Cel puţin nu eram sigură. Eu doar...
Ai acţionat după instinct, şi ai făcut foarte bine.
De ce? Cum funcţionează pumnalul?
Spune-le.
Pumnalul separă ceva rău,
orhideea, de ceva bun,
cutia în care era, şi cu Artie...
Ai separat răul de Artie.
- L-ai adus înapoi. - I-a aparţinut primului preot iezuit
care a făcut primul exorcism.
Nu ştiam ce fac,
ştiam doar că trebuie s-o fac, dar şi acum îl putem pierde.
- Am putea, da. - Ai un plan?
Avem o teorie. Voi doi cu mine.
Haide!
Mintea lui Artie pare să se destrame.
- Şi nu poţi opri asta? - Când dr. "V" ajunge aici, poate...
Nu avem timp.
Trebuie să ajungem în subconştientul lui şi să-l luăm de acolo
înainte ca mintea lui să înceteze a mai funcţiona.
- Dacă nu facem asta... - Artie nu se va întoarce acasă.
Care e teoria ta?
- Un artefact, nu? - Ce altceva?
Ce ştim până acum?
Ştim că sudor anglicos a apărut prima dată
în Europa şi că acolo au fost mai multe epidemii
între 1485 şi 1551.
Ştim şi că unele epidemii se zvoneşte că au ucis jumătate din populaţia afectată.
Şi de fiecare dată, boala a dispărut.
Da, orhideea se transformă în cenuşă şi eliberează epidemia.
Dar când noi am găsit-o, era întreagă,
chiar dacă deja eliberase epidemia în secolul al XVI-lea,
aşa că trebuie să fie un mod de a o reface.
Un artefact ce readuce la viaţă o floare.
Nu-mi vine nimic în minte.
Ştiu. Mi-aş dori ca Artie să fie aici.
Dar pe cine păcălesc? Chiar dacă l-am salvat, a ucis-o pe Leena.
Cum îşi revine din asta?
Dar noi?
Şi Leena şi Arthur ţineau la un singur lucru mai presus de orice,
şi anume să ţină lumea în siguranţă.
Vom găsi o soluţie.
Am artefacte ce fac florile imense.
Am artefacte ce le fac otrăvitoare,
să le facă neotrăvitoare,
dar niciunul care să transforme cenuşa într-o orhidee.
- Contele de St. Germain. - Cine?
Era un şarlatan din secolul al XVIII-lea.
Susţinea că are multe puteri supranaturale, inclusiv de a face plantele
să abunde de sănătate.
A făcut şiretlicul în public de câteva ori.
Se pare că folosea un artefact.
Întrebarea e ce şi unde e acum?
- Mai căutaţi. - Asta i-a aparţinut lui Sigmund Freud.
O să-i permită subconştientului tău să interacţioneze cu al lui Artie
şi să sperăm că descoperim de ce e blocat.
- Gata. Mă bag. - Nu intri fără mine.
De ce credeţi că v-am chemat pe amândoi?
Nimeni nu pare să ia în serios contele, sau ce a făcut el.
Nu sunt referinţe legat de ce artefacte a folosit.
Sunt foarte puţine informaţii legate de el.
Cred că el îi ştie secretele.
"Bennett Sutton,
profesor la Universitatea Columbia,
expert în curtea Mariei Antoaneta."
Dacă e aşa, ghici cine a petrecut mult timp pe comoda Mariei.
Contele de St. Germain.
A scris mult despre el. Merită încercat.
Vorbiţi cu el, aflaţi ce ştie şi...
Poate aveţi nevoie de asta.
Când sunteţi gata, ţineţi-vă de mână.
Sfântă metaforă.
- Creierul lui Artie e... - Depozitul.
- Nu pot spune că sunt surprins. - Mă gândeam că fie e asta,
fie un tărâm magic făcut integral din gogoşi.
- Artie poate fi oriunde. - Nu chiar. Gândeşte-te.
Dacă Depozitul e creierul său, unde ar locui el?
În biroul lui. Centrul lui din viaţa reală.
Trebuie doar să ajungem acolo.
Trebuie să plecaţi.
Vanessa, bun. Eşti aici...
Faci, o dată măcar, ceea ce ţi se spune?
Stai puţin. Ea nu e Vanessa.
Uite cum e îmbrăcată. Asta purta în Rapid City.
Probabil asta e versiunea Vanessei ce dăinuieşte în mintea lui Artie.
O să verific asta.
Trebuie să pleci. Nu e sigur.
- Trebuie să-l salvăm pe Artie. - Artie nu vă vrea aici.
- Îmi pare rău, n-o să iau... - Claudia!
Întregul loc se închide.
- La fel şi Artie. - E prea periculos.
Ar trebui să plecaţi, acum.
Profesore Sutton? E cineva aici?
- Dumnezeule. - Locul pare să fi fost devastat.
Poate nu suntem singurii ce-l caută pe profesor.
Mă scuzaţi, dnă, s-a dat o spargere aici?
Nu. Biroul profesorului Sutton mereu arată aşa.
Camera mea arată mult mai bine, în comparaţie cu asta, nu?
Avem o întâlnire cu el.
Ştii unde e?
Musafiri!
Distracţie plăcută.
Uite-l.
Oricine aţi fi, zăboviţi.
Vorbiţi, sau turnaţi-mi ceva de băut şi nu vorbiţi.
Profesore, avem o întâlnire.
Agenţii guvernamentali.
Se pare că am ziua plină.
Mă tem că va trebui să amânăm. Regret asta.
Arăţi rezonabil de bine.
Ce zici să-ţi bagi fruntea aici,
şi să mă interoghezi?
Ce zici dacă ne răspunzi la întrebări?
Sexy. Întreabă-mă orice.
El e cel care ar trebui să ne ajute să salvăm lumea.
Nu spune asta lumii. Se va panica.
Profesore. Trezeşte-te!
Vrem să ne spui tot ce ştii despre contele de St. Germain.
E remarcabil, ai putea s-o închiriezi ca spaţiu de afiş.
Serios? Te-am putea închiria pe tine pe post de lampă de kerosen.
Timpul e limitat.
Mereu e timp pentru iubire, mon Cheri, nu?
Nu!
Bine.
Ai grijă.
- Uşor. Eşti bine? - Nu...
Sunt puţin beat.
Contele era un ticălos, un trişor.
Susţinea că are abilităţi sălbatice, supranaturale,
dar era şi amuzant,
ceea ce însemna mult în zilele când nu exista Reality TV.
Trebuie să fi fost incredibil de fermecător ca să ajungă la unele curţi regale
care, credeţi-mă, nu l-ar fi acceptat altfel.
Precum cea a Mariei Antoaneta.
Da, exact. Ea era fană, pentru o vreme.
Se pare că s-a îndrăgostit pentru scurt timp de abilitatea sa
de a readuce la viaţă flora moartă sau pe moarte.
Cum? Cum a făcut asta? Ţinea vreun obiect special?
Să ţină un obiect? Nu. Nu, conform cercetării mele.
Grozav, încă un punct mort.
Deşi, mereu purta un inel de prost gust.
Da, ajungem undeva acum.
Vei vomita, nu?
- Stai, stai. - Pete, adu-i...
Nu, nu, nu, nu!
Doi paşi în faţă, o vomă în spate.
Nu-l putem lăsa pe Artie acolo. Creierul lui cedează.
- Poate rămâne acolo. - Dacă rămâneţi, vă veţi pierde şi voi.
- Nu vrea asta. - Încercăm doar să ajutăm.
Hai să încercăm asta.
Claudia, uite.
Geanta cu trucuri a lui Artie. Ce ţi-am spus?
Încă mai e o parte din el care vrea să-l găsim.
E ca în Germania, unde...
V-am avertizat.
Acum plecaţi!
Chiar vrea să plecăm.
N-ar fi prima dată când nu fac ce vrea Artie.
Să găsim inelul.
- De ce? - În scopul cercetării.
Nu va fi uşor.
Lucrurile contelui au fost îngropate cu el în catacombele de sub Paris.
Atunci mergem la Paris. Ea ştie toate limbile existente.
Da, dar prima problemă
e că Maria a plasat o închizătoare impenetrabilă la criptă.
E chiar ciudat.
Oricine încerca s-o spargă era jupuit de viu,
dacă nu ştii un lăcătuş bun...
Nu avem probleme cu închizătoarele.
Avem un set de instrumente tare.
Nu de închizătoare mă tem. Ci de catacombele de sub Paris.
- Da, a doua problemă. - Sunt foarte greu de accesat.
Da, generaţii de turişti naivi, spărgători de mormânturi şi studenţi beţi
se pierd permanent acolo.
Nu avem timp de pierdut. Nu avem mult timp la dispoziţie.
Pentru... cercetarea pe care o facem.
- Pete, avem harta lui Baudin. - O aveţi?
Locul în care...
lucrăm... o are.
Nicolas Baudin era un explorator francez.
Majoritatea nu ştiu că a schiţat planurile catacombelor
înainte să plece în faimoasa sa expediţie australiană.
Nu, majoritatea nu ştiu.
O putem pune pe dna Frederic s-o scaneze şi să ne-o trimită.
- Ea e... - Şefa noastră.
Ştiu harta lui Baudin, dar din păcate,
sunt vorbe goale fără legendă.
Are dreptate.
De ce am senzaţia că ai legenda?
Şi v-o pot spune, dacă vă convingeţi prietenii de la guvern
că nu e nevoie să mai plătesc taxe vreodată, inclusiv ceea ce datorez.
Ce zici dacă ne dai legenda şi noi nu te arestăm?
Negociere. Sexy.
Practic, nu am legenda, dar ştiu cine o are, şi apropo,
zbor doar la clasa întâi când plătesc alţii.
"Zbor doar la clasa întâi când plătesc alţii."
Hai, Claud, pe aici e încă deschis.
La naiba! Fiecare cameră se blochează.
Există o cale şi o vom găsi.
Sau... am putea...
să ne uităm la ea.
Urăsc asta.
Depozitul trebuie să facă bine,
dar în schimb, tot ucide oamenii pe care îi iubesc.
Asta e o simplificare.
Oare?
Tu ai murit, Leena a murit,
şi acum, toată lumea moare.
Claud, Claud, Claud, Pete şi Myka vor găsi un leac.
- Vor găsi. - Şi ce?
N-o va salva pe Leena.
Şi Artie? L-am înjunghiat pe Artie cu un pumnal!
De ce să ne chinuim dacă tot pierdem?
Pentru că nu e vorba de câştig, ci de luptă.
Răul e neobosit. Aşa a fost mereu.
Poţi îndepărta unul, şi altul îi va lua locul.
Cel mai prost discurs încurajator dintotdeauna.
Dar dacă încetăm să luptăm, dacă renunţăm,
ce spune asta despre noi?
Ştiam că Sykes e periculos, dar trebuia să-l oprim.
Dna Frederic a avertizat-o pe Leena, dar a rămas să-l ajute pe Artie.
Şi tu ştiai că lumea are nevoie să fie salvată,
chiar dacă te costa singurul tată pe care l-ai cunoscut vreodată.
Lupta, asta contează.
Minunat, dar vi s-a cerut să plecaţi.
- Nu e bine. - E aşa de rău.
Cum nu vreţi să plecaţi, o să am grijă să nu avansaţi.
Ce spuneai de îndepărtarea unui rău şi venirea altuia?
Vestea bună e că aveam dreptate.
Boala nu se răspândeşte. S-a răspândit.
Astea sunt cuvintele drei Vanessa Calder de la CDC în Atlanta.
Boala, care acum câteva ore
se credea a fi o simplă deshidratare delimitată la Europa,
s-a răspândit rapid în toate colţurile planetei.
CDC clasifică boala
ca pandemie globală, cea mai rapidă
declarată în istoria acestei agenţii.
Vom da veşti despre această boală nonstop.
Staţi cu noi.
7 ore până la primele decese
Stai, legenda e aici?
Ai spus că e într-o colecţie. Cineva locuieşte aici.
Oamenii locuiesc în diverse locuri.
Pun pariu că ştii cine locuieşte aici, şi nu o spun într-un mod bun.
Nu te încrunta. Arăţi ca o partitură.
Am o frunte frumoasă, da? Întreab-o pe mama.
Şi, în avion, ţi-am furat nucile.
- Stai, e... - Cine locuieşte aici?
Bine, Charlotte Dupres, care e rivala mea după câte se pare.
Profesorii au rivali?
Charlotte e doar o colecţionară, o fană cu finanţe mari.
- Eu sunt expertul. - O vom ruga pe Charlotte
să ne lasă să intrăm şi să fotografiem legenda.
Nu va fi de acord cu asta. E paranoică şi nebună.
Grozav, de asta mai era nevoie.
Ne va acuza că încercăm să-i spargem casa ei iubită.
Încercăm să-i spargem casa ei iubită?
- Nu e nimeni în casa ei iubită. - Nu e în ţară.
- Unde e? - La Barcelona.
S-ar putea să fi primit un mesaj care a făcut-o să sară în primul avion.
- Convenabil, nu? - E evident că ai planuri ascunse,
aşa că încetăm a ne mai juca?
O idee excelentă. Hai să vorbim de inel. Şi planul vostru de a-l folosi.
Sunt un profesor de istorie.
Ştiu cum arată sudor anglicus, şi ştiu şi zvonurile.
"O orhidee ce poate face să apară şi să dispară boala"?
- Sunt pe aproape? - Poate.
Şi cred că orhideea a revenit,
şi voi aveţi nevoie de inel ca s-o refaceţi şi să salvaţi lumea.
Am nimerit?
O să vă iau tăcerea drept confirmare.
Mă ajutaţi să intru, oprim boala,
sau nu şi nu.
E alegerea voastră.
Coconii nu sunt aşa confortabili precum sună.
- Cu ce a aruncat în noi? - E şapca lui William Hornaday.
Directorul grădinii zoologice din Bronx. În 1906, a pus un pigmeu
în cuşcă cu cimpanzeii ca să demonstreze veriga lipsă.
Şi lucrurile astea se strâmtează? Nu-mi pasă de...
Nu se pot rupe... şi sunt cam dezagreabile.
Apropo, dacă tragi de ele, se strâmtează mai mult.
Întunericul se apropie.
Claud. Suliţa.
Da. Cum vom...
- Cred că, dacă te străduieşti... - Da, ştiu.
- Centrul gravităţii tale... - Încerc să fac asta, Claud.
- Ştiu, sunt puţin îngrijorată... - Mă laşi puţin...
- Centrul gravitaţional e mai mic... - Sunt agent ATF, la naiba!
Sigur mi-ai fi fost de folos când eram închisă.
- Ai abilităţi. - Mersi...
- Hai să mergem la birou. - Bun plan.
Bun plan.
Bună, dră Donovan. Nu ne-am mai văzut de mult.
Îi urăsc creierul lui Artie.
- Sistem de alarmă. - Ai 15 secunde până se declanşează.
Mă ocup de asta. L-am văzut pe Artie făcând-o o dată.
Nu că n-am încercat, dar data de naştere a lui Charlotte
şi permisul nu merg.
Minunate jucării. Îmi doresc să vă fi întâlnit cu ani în urmă.
Aşadar, ai mai încercat să intri aici.
Ce urmăreşti mai exact?
Timpul trece, sudor anglicus. Începem?
Găseşte legenda, salvează lumea, et cetera, et cetera.
Gata, copii, joaca s-a terminat.
El e Macpherson? Mereu mi l-am imaginat cu mustaţă.
Dar de ce îl are Artie pe James Macpherson în mintea sa?
Îl urăşte pe Macpherson.
Arthur mă vede ca întruchiparea răului şi a pericolului.
Şi ne poate auzi.
Dar ştie şi că sunt foarte puternic şi acum,
are nevoie de cineva puternic ca să vă dea pe voi afară!
Bună distribuire a rolurilor, Artie.
Nu mai am idei. Tu ai vreuna?
Doar una şi nu o să-ţi placă.
Nu uita, tu eşti cea care-l poate salva pe Artie.
Steve, ce faci?
Stai cu mine, Claud! Macpherson nu ne va prinde!
Aşa de curajos.
Adevăratului Macpherson i-ar fi plăcut asta foarte mult.
- Ţinte umane? - Nu!
- Prinderea lor. - Nu şi astăzi, James.
Ce s-a întâmplat? Unde e Claudia?
Încă e acolo.
Sper.
- Hai să luăm legenda şi să plecăm. - Crede că totul îi aparţine.
Femeie arogantă. O să verific cealaltă cameră.
Oamenii se îmbolnăvesc,
şi noi suntem cu acel pompos...
- Mykes? Te simţi bine? - Da.
Dacă aş fi putred de bogat,
o colecţionară nebună căreia-i plac conţii bătrâni, unde aş...
- Pete? - Da?
Cred că ne-a scăpat ceva.
Nu puteai sta departe, nu?
Dacă-ţi zbor inima din piept, crezi că asta te va opri?
O să ghicesc că e Charlotte.
Artie, eşti aici?
Artie, intru!
Te-am avertizat să nu vii.
Încercam să te salvăm.
Credeam că eşti blocat aici.
Par blocat? Nu te vreau aici.
Ce faci... Te ascunzi?
- Artie... - O să strici totul.
Ce voi strica?
Crezi că vei scăpa?
Cineva a mâncat ultima prăjitură cu ovăz din bucătărie.
- Nu eşti în Barcelona. - E o pandemie globală.
Lucrurile astea opresc transportul. Tocmai au închis aeroportul.
Şi nu te-ai luat de ei să te ia oricum?
- Ce comportament neobişnuit din partea ta. - Creierii tăi pe pereţii mei.
Am declanşat alarma. Poliţia e pe drum.
Tu şi prietenii tăi le puteţi explica totul.
Nu suntem chiar prietenii lui.
Proporţiile nepăsării mele sunt incomensurabile.
Te crezi mult mai deştept ca ceilalţi, nu?
Sunt multe probe ce-ţi susţin părerea.
Omule? Cred că...
mi-aş ţine gura cât ea are...
Charlotte, ascultă-mă. Nu furăm de la tine.
Suntem agenţi ai Serviciilor Secrete. Suntem în misiune...
Nu sunteţi aici să furaţi?
Atunci de ce bunul profesor are monedele mele preţioase în buzunar?
Le-am găsit pe jos.
- Eşti neglijentă, Charlotte. - Sutton nu acţionează în numele nostru.
Nu, draga mea, Sutton acţionează doar în numele său,
de asta va fi dus la închisoare.
Nu mă vei da pe mâna lor.
- S-a făcut. - Mykes, am făcut-o.
- Am găsit cum să închidem alarma. - Nu există aşa ceva.
- Voi doi sunteţi buni! - Mulţumim.
De ce ai face asta? Nu că mă plâng.
Va trebui să-l întrebi pe el.
Cred că va avea nevoie de o clipă.
Artie, dacă rămâi, vei fi pierdut aici pentru totdeauna.
Şi de ce e asta problema mea? E mai bine aici.
E aşa cum vreau eu să fie.
- Nu e real. - "Realul" e supraestimat.
Crezi că e mai bine pentru că Leena e aici, dar nu e sigur.
Nu poţi sta aici şi să negi, Artie. Trebuie să ieşi şi să dai piept...
Nu!
- Cu ce să dai piept, Artie? - Las-o baltă, Claudia.
- Vei dispărea. - Ştiu. Asta vreau!
Ea nu şi-ar dori astea.
Dacă voi merge cu tine, atunci îmi voi aduce aminte.
O să-mi amintesc...
faţa sa înainte...
A avut încredere în mine şi n-a înţeles.
Şi... apoi...
Nu.
De ce m-ai face să-mi amintesc asta?
Până acum nu s-a confirmat niciun deces, dar ştim că zeci,
poate sute de mii de victime au fost afectate
de epidemia sudor anglicus.
CDC se teme de statistici devastatoare până dimineaţă.
Fără îndoială, acum suntem martori
la cea mai mare catastrofă a istoriei medicale.
Mi s-a spus că preşedintele va da o declaraţie.
Dăm legătura acum la Casa Albă.
O oră până la primele decese
Partenera ta are un croşeu de dreapta fantastic.
N-ar trebui să plecăm până nu vine poliţia?
Nu.
Un telefon de la o femeie nebună de pe partea excentrică a Parisului?
Nu cred că e o prioritate a jandarmului în seara asta,
cu lumea care moare din cauza bolii.
- Cred că avem un minut. - Ne-a minţit, Pete.
Nu, practic, nu te-am minţit.
Am un ochi bun pentru detalii, profesore.
Şi, ca să ştii, e foarte sexy.
Toată cercetarea pe care ne-ai arătat-o?
Suspicios de absente au fost portretele contelui.
Nici măcar unul!
Şi apoi am văzut...
Asta.
Nu eşti expert în contele de St. Germain.
Tu eşti contele de St. Germain.
- Nu arăţi foarte bine. - Observi că nu neagă...
Mykes! Mykes!
Ar trebui să mergem...
Spune-ne adevărul! Tu eşti contele.
Bine, eu sunt contele.
Ce.
Tu eşti... foarte, foarte bătrân
cu mulţi "foarte".
Eşti... ce... Eşti un vampir?
Să fim serioşi.
Vampirii sunt pentru romanele gotice,
şi pentru fetele adolescente, se pare.
Nu ştiu... îmi plac vampirii.
- Cum e posibil? - Alchimie.
Un alchimist a folosit o anumită piatră, ca să nu-mi îmbătrânească corpul.
Grozav, mai avem de căutat un artefact.
Nu vă obosiţi. S-a dus demult, ca şi alchimistul.
Ai 300 de ani?
E uimitor.
519, de fapt. Mă dau cu cremă hidratantă.
- Te ascundeai? - Nu, doar minţeam în privinţa vârstei,
şi legat de cine sunt şi de unde provin.
De fapt, m-am descurcat bine.
Din fericire, omul e la fel de credul ca acum 500 de ani, dar cu vocabular limitat.
Ai devenit un profesor ce se specializează în secolul al XVII-lea.
Am scris ce am ştiut şi apoi doi agenţi guvernamentali
au întrebat de inelul meu, aşa am văzut o oportunitate.
Toate lucrurile pe care le are Charlotte...
Toate obiectele vechi de sute şi sute de ani...
Sunt alte tale şi le vrei înapoi?
Exact, şi legenda voastră. Nu sunt egoist.
Mă gândeam că, dacă tot suntem aici, aş putea lua o amintire, două.
Da. Să fie coincidenţă c-a fost aurul?
N-am găsit legenda.
Voi n-aţi găsit-o.
Eu am luat-o când voi, doamnelor,
eraţi ocupaţi să pălăvrăgiţi de ce fel de om sunt.
- Ce e asta? - Deschide-o.
Asta e legenda, Mykes, spre hartă.
Vedeţi? Chiar încerc să ajut.
Haide. Trebuie să fii puţin impresionată.
Bine, sunt puţin impresionată.
Mulţumesc.
Atunci, spre catacombe.
Mizele sunt mari, vieţile atârnă în balanţă, pericole la tot pasul. Mergem?
Hai să mergem până nu iese Charlotte din dulap.
Chiar erai prieten cu Maria Antoaneta?
Nu chiar prieteni.
Am fost, apoi nu am mai fost.
Femeia părea să creadă că mă folosesc de ea pentru banii ei.
Şi de ce ar crede asta?
Probabil pentru că asta făceam.
- Un câştig mare? - Urma să mă pensionez.
"Răsăritul violet" al Mariei.
Diamantul?
- Dumnezeule. - Ce? Mare?
Oamenii au scris poveşti despre el.
Eu am scris două din ele. Era nepreţuit.
Odată ce-l aveam, gata cu escrocheriile, aş fi ieşit, dar am judecat greşit.
Cum adică, ai jude...
O făceau.
Unele lucruri sunt eterne. Ştii, "o femeie dispreţuită."
Nu există furie mai mare. A încercat să mă decapiteze.
- Asta îi plăcea. - Nu-i da papucii unei regine.
Am dispărut. Am lăsat totul în spate,
toată munca mea de-o viaţă.
Adică tot ce ai luat de la victimele tale nevinovate.
Cred că asta am spus.
Inclusiv inelul meu, apropo.
Pete, uite.
Cum ai avut o înmormântare publică fără cadavru?
Maria a folosit unul din servitorii ei.
Un băiat scump pe nume Sebastian.
Sărmana Maria. Nu se simţea bine.
Am auzit că-i scădea popularitatea.
Feţele astea.
El e grec, grec, grec şi el,
dar el e chinez.
Toţi îmi par greci.
- E închizătoarea. - Ai grijă.
Mă gândesc că unul sau doi din aceşti domni au fost trimişi aici de tine.
Au fost cu toţii bine plătiţi.
Cum se foloseşte chestia aia?
Ştim ce facem.
A fost cineva jupuit? E totul în siguranţă acum?
Da, e liber.
Suntem primii oameni care au intrat în încăperea asta de sute de ani.
- E... - Impresionant.
Dar e şi puţin înfricoşător.
E mormântul tău.
Pete, inelul.
Asta e.
Atunci să facem asta.
Ce naiba a fost asta?
Ce, e încă unul din dispozitivele de intimidare ale Mariei?
Nu ştiam c-a pus capcane peste tot!
Femeia e paranoică!
- Hai să plecăm naibii de aici! - Pete!
Ai grijă!
Sutton!
Nu. Dumnezeule.
- Haide!... - E sigur aici.
- Hai, trebuie să te ridicăm. - Asta ar fi drăguţ.
O să fiu puţin amorţit, şi rapid.
O săgeată otrăvită, tipic Maria.
- O să-ţi găsim un antidot. - Ce, în catacombe?
Myka, eşti prea deşteaptă pentru sentimentalisme.
Nu avem timp.
M-am întrebat dacă faptul că nu-mi arăt vârsta înseamnă să fiu nemuritor.
Se pare că o săgeată otrăvită în inimă mă va ucide.
E bine de ştiut. Nu voi mai face asta din nou.
- M-ai salvat. - După cum am spus,
femeile frumoase sunt cusurul meu fatal.
Hai, foloseşte inelul.
Nu vreau ca întreaga lume să-mi ignore scena morţii.
Nu te putem lăsa aici.
- Eşti nebun? - Nu pot rezista poeziei.
Asta e cripta mea.
Duceţi-vă.
Salvaţi lumea.
Sutton?
Mykes, am reuşit, Mykes.
I-am salvat pe toţi.
Aproape pe toţi.
Ce ţi-ai amintit, Artie? Ce s-a întâmplat?
Nu erai tu.
Te-a afectat ceva. Ceva te-a făcut să faci asta.
De ce e aşa întuneric?
Realitatea îşi găseşte drumul înapoi.
Ea a adus-o.
Nu e real?
Nu.
Îmi pare rău, Artie, dacă cred că o mare parte din tine vrea să plece.
În Germania ai spus, "salvează-mă,"
şi asta am făcut, şi aş mai face-o o dată,
şi iar şi iar şi iar,
oricât de mult te-ai supăra.
Ţi-ai lăsat indicii, Artie.
Ca uşa asta.
Nu există nicio uşă în acest loc acasă la Leena.
Dar e mai mult decât o uşă, nu?
E ieşirea.
De ce eşti aşa sigură că ştii ce e drept?
Pentru că te cunosc,
şi nu cred că lupta ta s-a terminat,
chiar dacă n-o ştii încă.
Lupta e cea care contează, Artie.
Acum pleacă!
- Nu! - Ba da!
Îmi pare rău.
Claudia, ascultă-mă. Nu puteam face mai mult.
- Am încercat... - Unde e Artie?
Dna Frederic a spus că era treaz.
Este. Claudia l-a adus înapoi.
Clau... Claudia?
Nu vrea să vorbească cu noi...
Va fi mai greu decât am crezut.
Pleacă.
Asta e frumos la mine.
Nu primesc ordine de la tine.
Dumnezeule, ce am făcut?
Nu erai tu.
Da, dar tot a murit... de mâna mea.
Da.
Da, şi cum repar asta?
Nu poţi.
Exact.
Mi-aş dori s-o poţi face,
dar sunt unele lucruri...
Multe lucruri... ce nu pot fi îndreptate.
Dar te poţi îndrepta tu, dacă vrei.
- Vreau să lupt, dar... - Bun.
Norocul tău,
sunt mulţi oameni deştepţi în viaţa ta care te iubesc.
Vor să te ajute.
Vom trece peste asta... împreună.
Nu-i aşa?
Ce cântai?
Sărmanul Sebastian.
Maria mereu a spus că erai cinstit şi loial...
Toate lucrurile ce bunul conte nu era.
Sute de ani şi el nu s-a schimbat deloc.
Eşti aici.
Şi soţul meu mincinos, ce mă înşeală,
e din nou în lume,
şi are diamantul Mariei.
Dar şi eu am planurile mele.
Traducerea şi adaptarea: Relic Nifty Subtitles Team (c) www.niftyteam.ro
Sincronizare WEB-DL: Polux www.titrari.ro