Regret că te-am făcut să aştepţi, detectiv Beckett.
Nicio problemă, domnule. Sunteţi un om ocupat.
Spune-i procurorului general. I s-a născut primul nepot.
Vrea să-mi arate fotografii.
Agentul Stack mi-a vorbit foarte frumos despre tine.
Eşti inteligentă, tenace, cu o gândire modernă.
Spunea că eşti o candidată bună pentru postul liber
din echipa de investigaţii a procurorului.
- Îi mulţumesc pentru încredere, dle. - Nu eşti de acord?
Nu, domnule. Doar că...
Ei bine, eu sunt detectiv criminalist.
Nu am experienţă în anchete federale.
Procurorul general nu caută experienţă.
Vrea oameni care pot face treaba. Şi din ce-am citit, ai putea fi tu.
- Foarte amabil din partea dv., dle. - Nu-i amabilitate.
Este convingerea ta, nu-i aşa?
De aceea te-ai urcat în avion azi dimineaţă.
Datorită trecutului tău, al competenţelor şi realizărilor tale
ştii că te îndrepţi spre lucruri mai mari.
Exact aşa cum ştii că asemenea ocazii apar o dată, poate de două ori în viaţă.
Dar dacă nu crezi asta,
dacă tu crezi că eşti doar un poliţist detectiv...
uşa este acolo.
Nu, domnule. Ştiu de ce am venit.
Ia loc. Să începem.
- Tată, trebuie să vorbim. - Care din ele îţi place mai mult?
Vorbesc serios.
Îmi place cea verde, dar parcă o şopârlă verde uriaşă atacă oraşul.
Tare, dar fără legătură cu subiectul cărţii.
Ori rescriu cartea să aibă legătură cu şopârla verde...
- Tată... - Magenta. Ai dreptate.
E clasică, e drăguţă, spune povestea...
- Tată! - Ce-i?
Profesorul Rankowsky n-a primit cecul pentru călătoria în Costa Rica.
- Nu l-a primit? Ce ciudat. - Nu l-ai trimis, nu-i aşa?
De ce vrei să te duci să studiezi pădurea tropicală?
- Şi pentru şase săptămâni? - Tată, am mai discutat.
Ştiu, dar vei sta în mijlocul unei jungle,
la mile depărtare de un telefon, la ore de cel mai apropiat spital.
Dacă te muşcă un păianjen veninos sau un şarpe veninos? M-am interesat.
Tucanii sunt foarte agresivi în perioada asta.
E vorba de ceea ce s-a întâmplat la Paris?
Recunosc că sunt...
puţin prea protector cu tine în lumina evenimentelor recente.
Tată, nu pot să nu-mi mai trăiesc viaţa din cauza celor întâmplate.
Da, încă am coşmaruri, dar şi de asta vreau să mă duc.
- Nu vreau să las frica să învingă. - Aşa este.
Desigur. Ai dreptate.
Voi scrie cecul.
Dar n-o să mă împiedice să-mi fac griji sau să-mi fie dor de tine.
Nici eu n-aş vrea.
Dar sunt doar şase săptămâni. Doar nu plec pentru totdeauna.
Nu, dar se pare că cineva a plecat.
Mă bucur să te văd.
- Salut, Sito. - Salut.
- Unde-i Beckett? - De unde naiba să ştiu eu?
- Aproape că locuiţi împreună. - M-a lăsat singur vreo două zile
să termin "Heat cea Mortală". Care este
atât mortală, cât şi fierbinte, mulţumesc de întrebare.
- N-am întrebat. - Bine.
- Salut. Scuze pentru întârziere. - E totul în ordine?
Da, e bine.
- Ce avem? - Pe aici.
Cedric este un hotel-pensiune tipic.
Mai mult pentru cei în tranzit şi turişti străini care nu cunosc.
Oaspeţii s-au plâns de apa colorată ciudat
şi de un miros respingător care venea dimineaţă de pe ţevi.
Când a reuşit instalatorul să verifice, a găsit-o.
- Bună, Lanie. - Bună. Femeie de rasă caucaziană,
probabil în vârstă de 20-21 de ani.
- Cum a murit? - Nu ştiu.
Există semne de lovituri cu un obiect contondent.
Dar nu voi şti cauza decesului până la autopsie.
Criminaliştii au găsit sânge şi păr pe ventilator. Caută în baza de date.
Deci cineva a lovit-o în cap şi-a aruncat-o în rezervor?
Aşa se pare. S-a găsit sânge la baza scării şi pe trepte.
Şi o amprentă parţială însângerată.
- Cine mai are acces pe acoperiş? - Cam oricine.
Zăvorul de la uşă e stricat de ani întregi.
Şi locatarii se strecoară aici să fumeze.
- Ce ştim despre ea? - Administratorul spune
că e o locatară pe nume Crystal Sky.
S-a cazat acum 10 zile într-o cameră de la etajul 18. A plătit cash.
Crystal Sky? E atât de fals, parcă e scos din cărţile tale.
Nu-i aşa? Stai puţin. Ce vrei să spui cu asta?
Cum adică ce vreau să spun?
Derrick Storm? Nikki Heat? Jameson Rook?
Mori dacă numeşti şi tu pe cineva Gonzales?
Cum nu s-a găsit niciun act asupra ei,
nici geantă, portofel sau telefon în cameră...
- E greu să ştim cine este. - E aici de zece zile.
- Trebuie să-şi fi făcut prieteni. - Da, o cunoşteam.
Mai vorbeam câteodată la spălătorie.
Ţi-a spus ceva despre ea, de unde este?
Texas. Parcă Lubbock.
Dar nu se înţelegea cu tatăl ei.
Ştii ce făcea în oraş?
Vă spun eu ce făcea. Era prostituată.
Nu era prostituată. De ce trebuie să spui asta?
Pentru că-i adevărat!
Hainele ei, sunetele care veneau noaptea din camera ei...
- Toată lumea ştia. - Ce fel de zgomote?
Cu clienţii ei. Pereţii sunt foarte subţiri.
Nu ştii despre ce vorbeşti.
Ziff, ştiu că ţi-a plăcut.
Dar cineva a omorât-o pe biata fată. Oamenii trebuie să ştie adevărul.
Când aţi văzut-o ultima dată?
Eu am văzut-o aseară. Pe la 23. Se ducea la spălătorie.
- Era cineva cu ea? - Nu, era singură.
Vă mulţumesc.
Tehnicienii au terminat de colectat probele.
- Au găsit ceva? - Nimic. Nici măcar amprente.
- Parcă s-a făcut curăţenie. - Ucigaşul a scăpat de dovezi.
Vorbeşte cu vecinii. Află dacă a intrat sau a ieşit cineva din cameră.
Şi să vedem imaginile filmate de camerele de supraveghere din lift.
Poate ne spun cine a însoţit-o.
Nu-i nevoie de un scriitor renumit ca să dezlege misterul.
O fată de la ţară cu visuri măreţe
ajunge să se prostitueze ca să poată supravieţui.
Este o poveste tragică, dar mult prea cunoscută.
Numai că... asta nu-i povestea fetei.
Am găsit amprentele victimei.
Nu se numea Crystal Sky. Şi sigur nu era din Lubbock, Texas.
- Şi cine este? - Erika Albrook.
A fost studentă eminentă la Harvard.
Prostituata din mahala era studentă eminentă?
Cum spuneam, o poveste tragică, dar nu atât de bine cunoscută.
CASTLE Sezonul 3 Episodul 24
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Nu mai înţeleg nimic.
Trebuia să fie în excursie în Europa împreună cu prietenii ei.
Noi am lăsat-o la aeroport.
- Când? - Lunea trecută.
În ziua în care s-a cazat la pensiune.
Ştiţi cumva ce făcea în oraş?
Nu. Şi de ce stătea acolo?
Sora mea are apartament în centru.
Avea probleme personale de care trebuie să ştim?
Avea probleme cu drogurile sau cu banii?
Erika n-ar fi luat droguri, iar bani avea destui
în contul pentru Europa.
E posibil să fi cunoscut pe cineva în oraş?
- Poate şi-a făcut un iubit. - Ne-ar fi spus.
Sunteţi siguri?
Nici nu mai ştiu. Singurul lucru pe care-l ştiu este că fiica noastră
n-ar fi stat niciodată într-un asemenea loc.
Dnă detectiv, ea nu este aşa.
O studentă de 10 pe linie, fără probleme în trecut,
într-o vacanţă europeană de vis,
devine prostituată într-un hotel mizerabil.
Nici mort n-o mai las pe Alexis să plece în Costa Rica.
Poate că a cedat sub presiunea de a fi perfectă
sau poate a hotărât că are nevoie de-o schimbare.
Din studentă eminentă în prostituată în nici şapte zile?
- Radicală schimbare. - Da, n-are niciun sens.
Unde-ai fost azi-dimineaţă?
- Ce vrei să spui? - Te-am sunat de-o grămadă de ori.
Am avut telefonul deconectat.
Veniţi să vedeţi ceva.
Ora 23, în seara morţii Erikăi.
Ia liftul până la spălătorie.
E 23:05. Se întoarce cu liftul la etajul camerei ei.
- Pare absolut normal. - Da, dar priveşte.
Imediat după miezul nopţii.
Merge cu liftul până la etajul de sus,
singură, dar priviţi ce se întâmplă când ajunge acolo.
- Se asigură că n-o vede nimeni. - Sau că nu-i urmărită. Asta-i tot.
Nu mai coboară.
Şi nu mai urcă nimeni până la patru dimineaţa.
- Dar mai devreme? - Ultima persoană care a urcat
a fost un alt locatar, cu o oră înainte.
Dar are 80 de ani. Nu putea urca cu un cadavru în spate.
Ucigaşul a mers pe scări.
Nu există nicio activitate recentă pe telefonul ei. L-a lăsat la părinţi
când "a plecat în excursie". Dar fiţi atenţi.
- Plată cu cardul de credit? - Da, de acum două zile.
E singura tranzacţie din toată durata cazării.
La Margot's. E un restaurant din centru şi e scump.
A împărţit nota de plată cu o anume Talia McTeague.
Bine, verific-o. Poate ne dă câteva răspunsuri. Ai aflat ceva?
Nimic folositor. Toţi ocupaţii pensiunii recunosc
că n-au văzut pe nimeni intrând sau ieşind din camera ei.
Dar după zgomotele pe care le auzeau în camera ei noaptea,
e destul de clar că era prostituată.
Dacă a fost prostituată, n-a fost una pricepută.
Serios? Ţi-ai dat seama de asta?
De obicei prostituţia înseamnă sex,
iar aici nu există nicio dovadă de activitate sexuală.
Dar am găsit răni defensive, vânătăi în jurul gâtului
şi dovezi de multe lovituri la cap.
Cred că cineva a ţinut-o de gât
şi a dat-o cu capul de ventilator.
Lipsa apei din plămâni arată că era moartă înainte să ajungă în rezervor.
Atunci de ce s-a deranjat s-o pună acolo?
Apa ia cu ea foarte multe lucruri, de exemplu urmele de ADN.
Nu înţeleg. Dacă nu făcea sex,
ce înseamnă toate sunetele care veneau din camera ei?
Deci nu era prostituată,
a vrut doar ca lumea să creadă asta. De ce?
Nu ştiu, dar n-a crezut chiar toată lumea.
Vecinul ei era absolut convins că n-a fost prostituată.
Ce ştie el şi ceilalţi nu ştiu?
- V-am spus ce ştiu. - Nu totul, Ziff.
- De unde ştii că nu era prostituată? - Vă rog, nu vreau necazuri.
- Tu ai omorât-o? - Ce? Nu!
Atunci nimic din ce spui nu-ţi va aduce necazuri.
Am auzit acele... sunete, ştiţi voi.
Haide, Ziff!
E o gaură...
în peretele din spatele dulapului.
- Ai spionat-o? - Ce-ai văzut?
Asta-i chestia. Auzeam sunetele, dar nu se întâmpla nimic.
Stătea singură toată noaptea pe pat, îmbrăcată şi cu căştile puse.
- Tasta pe laptop. - N-a fost niciun laptop în cameră.
A fost. Stătea la el toată noaptea uitându-se la monitor.
Ai văzut-o cu cineva?
Nu. Era singură tot timpul.
Îţi mulţumim că ai venit, dră McTeague.
Cu plăcere. Nu pot să cred că e moartă.
De unde o cunoşti pe Erika?
Eram prietene de la Harvard.
Am făcut împreună specializarea în informatică.
- Ştii ce făcea în oraş? - Nu.
Dar ai luat prânzul cu ea în oraş acum două zile.
A fost ciudat.
În dimineaţa aceea mi-am luat cafea de undeva din Village
şi am văzut-o certându-se cu cineva.
Era îmbrăcată foarte diferit, foarte provocator şi avea părul roz.
Oricum, el a plecat furios, iar eu m-am dus la ea s-o salut.
M-a privit cu nişte ochi plini de panică
şi a fugit. M-a căutat mai târziu
şi mi-a zis că trebuie să ne vedem imediat.
- Ce s-a întâmplat la prânz? - M-a implorat să nu spun nimănui
că e în oraş. Dacă afla cineva, putea avea necazuri mari.
- A spus de ce? - Am întrebat-o ce se întâmplă,
dar n-a vrut să spună.
- Zicea că e într-un fel de misiune. - În misiune?
Ştii cine era cel cu care s-a certat sau care a fost motivul?
Nu. Dar l-am auzit spunând:
"Habar n-ai cu cine te pui. Cu oamenii ăştia nu-i de joacă."
- Poţi să-l descrii? - Da.
Poliţiştii întreabă pe lângă hotel, dar nu-l recunoaşte nimeni.
Eu nu înţeleg de ce s-a străduit atât să-şi creeze o identitate falsă
când n-a făcut decât să stea la laptop.
Stai aşa. Cedric are conexiune la internet?
- Da, cam asta-i tot ce are. - Specialistă în informatică
şi stătea cu orele la laptop.
Era spărgătoare de reţele şi de aceea stătea la Cedric.
Putea plăti cu numerar cât timp se folosea de adresa IP.
Şi în reţeaua pe care a spart-o
era ceva ilegal sau foarte periculos şi şi-a luat măsuri să nu fie prinsă.
Şi chiar dacă era prinsă,
trebuiau s-o găsească printre sute de locatari.
Aşa că a creat o identitate falsă. Cine bagă în seamă o târfă fugară?
- E ca fata cu un dragon tatuat. - Numai că ei au găsit-o.
Şi de aceea nu-i găsim laptopul.
Cei cu care a intrat în conflict au ucis-o şi l-au luat.
O problemă. Nu ştim cu cine a intrat în conflict. Nu ştie nimeni.
Luaţi legătura cu furnizorul de internet de la Cedric
şi obţineţi lista de adrese IP accesate de locatari în ultimele două săptămâni.
Trebuie să fie un răspuns acolo.
Ce-ai zice dacă fac o pauză de scris astă seară,
vii la mine şi deschid o sticlă cu vin?
Detectiv Beckett. Vreau să discutăm ceva.
Sigur.
- Vorbim mai târziu. - E numai a ta.
- Domnule. - Închide uşa.
Ia loc.
Am fost sunată...
de la biroul directorului adjunct FBI şi m-au întrebat despre tine.
Se pare că ai avut un interviu important în Washington.
În această dimineaţă.
- Domnule, am fost... - Vreau să-ţi spun că...
te-am recomandat cu cea mai mare căldură.
Da?
Kate, asta e munca pentru care eşti făcută.
Vei fi pe scenă naţională, îţi vei folosi întreaga capacitate.
Este o ocazie nemaipomenită.
Aş fi ucis pentru o şansă ca asta când eram de vârsta ta.
Vă mulţumesc. A fost doar un interviu. Am o şansă mică, în cel mai bun caz.
N-aş fi prea sigură de asta.
Din ce-mi trece pe la ureche, eşti printre favoriţi.
Şi cu puţin noroc, ăsta ar putea fi ultimul tău caz.
Fetiţo, m-ai speriat.
Ce faci aici atât de devreme?
Voiam să văd dacă ai ceva nou despre victimă.
Am reuşit să stabilesc ora decesului între 00:00 şi 1:00.
Am găsit urme de creozot sub unghii, dar probabil n-are nicio importanţă,
de vreme ce camera boilerului e chiar lângă spălătorie
şi e posibil să-l fi luat pe mâni când s-a dus acolo.
Dar...
nu de asta ai venit, nu-i aşa?
Spune-mi ce se întâmplă.
Nimic...
încă.
Lanie, dacă ai avea ocazia să faci ceva ce ţi-ai dorit,
dar ar însemna că...
totul în viaţa ta s-ar putea schimba, ai accepta?
Depinde. Cât de mare e ocazia?
Minunată. Cu adevărat minunată.
Dar postul este în Washington.
Şi eşti neliniştită din cauza lui Castle.
Noi avem o relaţie, dar...
n-am discutat niciodată ce vom face în continuare.
E foarte bine pentru momentul actual. Doar că...
dacă voi primi postul...
Veţi fi nevoiţi să discutaţi.
Da.
Poate că nu-i un lucru chiar atât de rău.
Şi dacă este?
Salut, Castle.
Mi-am început ziua devreme şi n-am vrut să te trezesc.
Bine. Ne vedem acolo.
Am verificat toate adresele IP
care au fost accesate prin serverul pensiunii.
- Să aflu ce punea la cale victima. - Ai aflat ceva?
Majoritatea adreselor erau site-uri porno.
- Zău? Care? - Mi-am permis să le exclud,
la fel şi site-urile comerciale obişnuite. Google, Amazon, YouTube.
- Au rămas două sute de site-uri. - Tot căutăm acul în carul cu fân.
Nu neapărat. Le-am luat din nou şi am căutat intrări unice
pe mai multe site-uri care coincid cu data
la care victima s-a cazat la pensiune.
- Aşa au rămas vreo 20. - Aşa mai vii de-acasă, fată.
- Mă descurc eu cu 20. - Poate nu-i nevoie.
La cele 20 am căutat adrese accesate noaptea târziu
în perioada în care martorul susţine că victima stătea la laptop.
Aceasta este cea pe care o căutaţi.
Serverul a fost accesat de multe ori noaptea,
aproape în fiecare noapte cât a stat Erika la pensiune.
- Şi cui aparţine? - Este a firmei Banks & Bauer.
Este o firmă de avocatură din centru.
Reprezintă politicieni de rang înalt şi corporaţii.
Poate că Erika a fost o Erin Brockovich modernă,
o cruciată care cerceta dedesubturile putrede ale sistemului juridic
pentru a descoperi un adevăr sordid.
Sau poate a fost angajată de o firmă rivală
pentru a fura informaţii confidenţiale.
- De ce trebuie să fii atât de cinică? - Scrie în fişa postului.
- Tocmai de aceea ai nevoie de mine. - Voi cercetaţi viaţa Erikăi.
Noi mergem la firma de avocatură să vedem ce legătură există.
Mulţumesc.
Mulţumesc?
- Nu, n-am văzut-o niciodată. - Sunteţi sigură, dră Banks?
Foarte sigură. Mitch. El este partenerul meu Mitch Bauer.
- O cunoşti pe această fată? - Nu. Ar trebui s-o cunosc?
Poliţia crede că a intrat în serverul nostru.
- Cum l-a accesat? - Nu ştim.
- Şi e arestată? - Într-un fel.
- Cum vine asta într-un fel? - E moartă.
A fost omorâtă, iar noi credem că din cauza
a ceea ce căuta în baza voastră de date.
Programele de protecţie nu arată nicio accesare nedorită.
Da, dar dacă hackerul este bun, programul nu-l detectează.
Se poate urmări activitatea de pe server de săptămâna trecută?
Da.
Iată. Între orele 23:00 şi 3:00. Toate sunt de săptămâna trecută.
Dar conform jurnalelor de utilizare, nu s-a conectat nimeni la ora aceea.
Adică fata aceea a avut acces la arhivele noastre timp de zece zile
fără ca tu să ai habar ce face ea?
- Mă tem că da. - Actualmente sunteţi implicaţi
în procese care depind de informaţii confidenţiale?
Avem un cabinet de avocatură. Toate procesele depind de ele.
Nici cei de la cabinet nu ştiau ce căuta?
Sau ascund ceva.
Dar singura dovadă a ceea ce făcea se află pe laptopul dispărut.
Fără el suntem morţi în apă. Cam ca Erika.
- Prea devreme. - Prea devreme.
Băieţi, am găsit ceva.
Telefonul pe care l-a dat prietenei
m-a făcut să mă întreb de unde anume a venit.
La pensiune există un telefon public.
Am căutat celelalte apeluri date de acolo.
- Mi-a sărit în ochi unul dintre ele. - Ian Blaylock?
A fost avocat la Banks & Bauer
până acum şase luni, când l-au concediat.
L-a sunat de trei ori de la telefonul public.
Fiecare apel a durat peste cinci minute.
Acesta este Blaylock.
Domnule Blaylock, suntem de la poliţie!
Domnule Blaylock, deschideţi!
Cred că s-a îngroşat gluma.
- Sunt sigură că nu s-a sinucis. - Cum ţi-ai dat seama?
Vezi semnul diagonal de pe gâtul lui?
Asta ne aşteptăm să găsim
deoarece greutatea corpului trage frânghia într-o linie verticală.
- Dar? - Dar celălalt semn mai slab...
Vedeţi cum îi traversează gâtul?
Întâi a fost strangulat.
- Apoi a fost spânzurat. - Avem a doua crimă.
De fapt este prima crimă.
După temperatura corpului şi descompunere,
aş zice că a murit cu cel puţin o zi înaintea doamnei din rezervor.
Beckett.
Mă uitam prin activitatea recentă a lui Blaylock
şi am găsit un schimb de replici între el şi un utilizator anonim.
"M-am răzgândit. Nu mai pot trăi aşa."
"Îţi voi spune tot ce ştiu. Unde ne putem întâlni?"
Persoana răspunde: "Aproape de locuinţa mea."
"Hotelul Cedric. Pe acoperiş. La miezul nopţii."
- Ea a cerut să se vadă acolo. - S-a gândit că e pe terenul ei.
Uitaţi-vă la ora la care a trimis mesajul.
Zece seara, în ziua morţii ei.
Dar după spusele lui Lanie, Blaylock era deja mort.
Mesajul a fost trimis de cel care l-a omorât.
- El a ademenit-o. - Şi a şi omorât-o.
Cei de la firma de avocatură susţin
că n-au habar de ce l-ar fi omorât cineva pe Blaylock
sau de ce îl căuta Erika.
- Ţi-au spus de ce l-au concediat? - Doar că a fost problemă personală.
Trebuie să fi fost serioasă. Am vorbit cu prietenii.
Se pare că era o stea în devenire la firmă
până acum un an când, din senin, a devenit distant şi retras.
Căsnicia lui s-a destrămat şi a început să ia droguri.
- Parcă s-ar fi întâmplat ceva. - Deci Erika cerceta firma.
Blaylock a lucrat acolo. Şi acum sunt morţi amândoi? De ce?
Am vorbit cu părinţii Erikăi. Numele firmei le-a amintit ceva.
Cea mai bună prietenă a Erikăi din liceu
şi-a făcut stagiatura vara trecută acolo. Pam Bonner.
Bine, poate ne dă ea nişte răspunsuri. Unde o găsim?
La cimitirul Mount Hope din Westchester.
A fost omorâtă vara trecută într-un accident.
În ce circumstanţe?
N-au fost martori, dar conform raportului poliţiei,
se întorcea de la petrecerea de vară a firmei.
A pierdut controlul maşinii şi s-a izbit de un pom.
Autopsia a arătat că era în stare de ebrietate.
Dar Erika n-a crezut versiunea oficială.
De ce?
Era convinsă că Pam n-ar fi condus beată.
Şi când a fost găsită, Pam avea pantofi cu toc,
iar Erika ştia că ea nu conducea niciodată aşa.
Trei decese, şi toate duc la firma de avocatură Banks & Bauer.
Mi se pare mie sau începe să miroase a roman de John Grisham?
Un accident cu o singură maşină şi niciun martor?
Băieţi, este un complot clasic de muşamalizare.
Deşi doar o umilă stagiară, Pam dă peste o făcătură a firmei,
ceva grav, abject. Trebuie redusă la tăcere, numai că, după accident,
Blaylock nu suportă vina sau admite adevărul.
Singurul lui refugiu este evadarea în dulcea uitare a drogurilor.
Odată cu apariţia Erikăi
şi-au dat seama că sunt nevoiţi să le elimine pe amândouă.
- Dar ce ascund? - Orice ar fi,
singura dovadă este pe laptopul Erikăi, pe care l-a luat ucigaşul.
Da. Staţi puţin. Suntem siguri?
Erika s-a întâlnit cu Blaylock pe acoperiş.
Un tip pe care nu-l cunoştea prea bine.
Dacă aş fi fost în locul ei, l-aş fi ascuns.
Am percheziţionat camera. Nu l-am găsit.
Vă amintiţi imaginile din lift?
Da. S-a dus întâi la spălătorie.
Iar Lanie spune că i-a găsit urme de creozot de la boiler sub unghii.
- Laptopul e la subsol. - Laptopul e la subsol.
Frate, asta a fost teoria lui Castle. Cum de a căzut păcatul pe noi?
Nu ştiu. Dar să te întreb ceva.
- Ai observat ceva ciudat la Beckett? - Ce vrei să spui?
Ei bine, e altfel. E ceva în neregulă.
Ce vrei să spui, că e gravidă sau...
Ce tot spui? De unde ţi-a venit asta?
Ai spus că se poartă altfel. Au o relaţie de comun acord...
Beckett nu-i însărcinată. Zău aşa, omule!
Şi ce-ar fi atât de rău să fie gravidă?
Nici măcar nu pot să discut cu tine despre asta.
Bine. Păi...
ai face bine să-ţi treacă până te anunţă Jenny.
Ce? Vorbeşti serios?
Felicitări! E minunat!
Mulţumesc, frate.
Stai puţin. E ceva aici.
- Ce-i asta? - E un laptop.
Bine. E grozav. Mulţumesc.
Au găsit laptopul.
Ştiam eu. Ce era pe el?
Hard-diskul e codificat, se ocupă tehnicienii de el.
Undeva pe acel computer există o intrigă atât de odioasă,
atât de ucigătoare...
- Ce-i asta? - Ce anume?
Tichet de îmbarcare.
- Castle... - Ai fost ieri la Washington?
- Da, am fost. - De ce?
Am fost invitată la un interviu.
- Ce fel de interviu? - Pentru un post în echipa specială.
Pardon...
Ai dat interviu pentru un post în alt oraş
şi mie nu mi-ai spus?
Nu ţi-am spus fiindcă a fost doar un interviu
şi ştiam că te vei supăra.
Da. Ai perfectă dreptate, sunt supărat.
Am vrut să văd cum e acolo. Ce-i rău în asta?
E rău faptul că ai ascuns-o de mine.
Ba ai minţit. Eu nu ţi-aş face asta.
Castle, acum nu-i vorba de tine. E vorba de mine.
E vorba de viaţa mea.
- Deci te gândeşti serios la asta? - Da. Este o ocazie fantastică.
Voi avea şansa să fac mai mult.
Fără mine.
Te rog, Castle. Nu face asta. N-o transforma în ceva despre noi.
Poftim? Spune-mi de ce nu e vorba despre noi.
Obţii postul, te muţi în Washington şi eu nu te mai văd niciodată.
Cam ăsta-i sfârşitul relaţiei noastre, nu-i aşa?
N-ai de unde să ştii. Şi probabil că nici n-o să-l obţin.
Nu contează. Important este că ai ştiut care pot fi urmările
şi nu ţi-a trecut prin minte să mă incluzi.
Sau mai rău, ţi-a trecut prin minte...
şi ai hotărât să n-o faci.
Ce-ţi spune asta despre noi?
Nu prea multe, în opinia mea.
- Castle... - Nu pot să stau aici.
- Te simţi bine? - Da.
- Unde-i Castle? - Nu ştiu.
Ne-am certat.
O ceartă obişnuită sau...
Cât de rău?
Salut. Am găsit ceva.
Odată intrată în reţeaua firmei,
victima a început cu lucruri de bază. E-mail-uri, agende, state de plată.
Apoi a trecut la clienţi şi dosare personale.
- Ai aflat ce căuta? - Greu de spus, dar în ultimele seri
Erika s-a concentrat foarte mult pe contabilitate.
- De ce pe contabilitate? - Se uita la plata efectuată
pentru orele de muncă ale lui Ian Blaylock.
Pe o săptămână anume din vara trecută.
Aşteaptă puţin.
E aceeaşi săptămână în care a făcut accident Pamela Bonner.
Da. Patrula autostrăzii a stabilit că accidentul Pamelei Bonner
s-a petrecut între 1:30 şi 2:00 dimineaţa.
Iar Ian Blaylock a fost plătit pentru un apel venit
de la un client la ora 1:45.
Să fie implicat un client de-al lui? Poate a scos-o de pe şosea?
Patrula spune că a fost singura maşină accidentată.
Şi dacă Erika a avut dreptate?
Dacă Pamela nu conducea beată sau pe tocuri?
- Dar dacă Pamela n-a condus deloc? - A condus altcineva,
cineva care n-a vrut să-şi asume vina pentru moartea Pamelei.
Aşa că a pus-o la volan şi a fugit.
Şi l-a sunat pe avocat. Cine a făcut apelul către Blaylock?
Firma înlocuieşte numele clienţilor cu coduri.
Acesta este 47BGO.
Nu ne vor spune cine e clientul. Hai să vedem unde mai apare codul.
Compară datele şi vezi dacă îl poţi identifica.
Nu trebuie să cauţi prea departe. Blaylock a taxat acelaşi client
pentru un meci de golf a doua zi după accident.
Locul perfect pentru discuţii. Nu i-a auzit nimeni.
Starterul clubului spune că Blaylock a jucat golf cu un alt membru.
Colin Rigsdale al III-lea.
- Din familia de politicieni? - Da.
Se aude că tăticul i-a aranjat un loc în Senat.
Nu şi dacă se află. Un accident fatal cu o studentă...
- Nu, ar fi terminat. - De asta a ascuns-o.
Blaylock l-a ajutat până a intervenit vina.
Apoi s-a băgat Erika şi au început să moară oameni.
Rigsdale e reprezentat tot de ei.
- Dă-le un telefon. Spune-le că vin. - Bine.
Ce se întâmplă? Unde-i Castle?
Nu întreba.
Vă mulţumesc pentru că m-aţi primit, dle Rigsdale.
Când am aflat că a intrat cineva în baza lor de date,
sigur că am fost îngrijorat.
Ştim cu toţii ce-ar putea face oponenţii mei politici
dacă ar pune mâna pe informaţii confidenţiale.
Aţi aflat ce căuta fata care a intrat în reţeaua noastră?
Da. Ştim şi de ce a fost ucisă.
Aţi cunoscut o fată pe nume Pamela Bonner?
Dnă detectiv, despre ce-i vorba?
Domnule Rigsdale?
- Numele nu-mi pare cunoscut. - Da? Am înţeles
că şi-a făcut stagiatura la cabinetul de avocatură anul trecut. Aşa este?
Şi nu-i aşa că aţi participat
la petrecerea asociaţilor firmei de anul trecut?
Nu răspunde. Ce faci, doamnă detectiv?
Acelaşi lucru pe care l-a făcut Erika Albrook, victima.
A încercat să afle cum a murit cea mai bună prietenă a ei.
- Moartea ei a fost un accident. - Nu mai spune.
Atunci de ce a primit Ian Blaylock, avocatul lui Rigsdale de atunci,
un telefon de la el la 1:45 în aceeaşi noapte?
Sunt informaţii confidenţiale.
- Nu sunt admisibile. - Dar nu suntem la proces.
Întâlnirea s-a terminat. Trebuie să pleci. Imediat.
Spune-mi, cum aş putea să am încredere în ea?
Cum pot să am o relaţie cu ea dacă nu mă lasă să mă apropii?
- Richard... - După tot ce-am trăit împreună,
pur şi simplu nu înţeleg.
Nu-mi place s-o spun, copile, dar eu înţeleg.
Katherine este o femeie inteligentă şi ambiţioasă.
- Trebuia să dea interviul acela. - Tu de partea cui eşti?
Vrei să te pună pe primul loc, când niciunul dintre voi nu ştie
încotro se îndreaptă relaţia. Îţi dai seama cât de absurd este?
E la fel de rău ca faptul că n-ai semnat cecul pentru Alexis.
- Nu-i vorba de mine. - Eşti sigur?
Te cunosc. Tu nu te reţii.
Doar în... relaţia asta cu Katherine.
A durat trei ani până să-i spui ce simţi. Încă un an să acţionezi.
Şi acum, la primul impas, eşti gata să fugi. De ce?
Acum vă simţiţi bine şi ştiu că spui c-o iubeşti,
dar, dragule, asta este ea.
E posibil ca motivul pentru care te-ai reţinut
este că undeva în adâncul tău
nu crezi că relaţia voastră va evolua?
- Înţeleg că n-a mărturisit. - Nu era nevoie.
Voiam doar să-i văd ochii. El e vinovatul.
Dovezile te contrazic. Amprentele lui sunt în bază
fiindcă a fost arestat la un protest acum zece ani.
Le-am comparat cu amprenta parţială. Nu se potrivesc.
Iar ziarele spun că era la conacul familiei din Maine când a murit Erika.
N-ar fi făcut-o singur şi să angajeze pe cineva e prea riscant.
A pus o cunoştinţă apropiată sau un prieten de încredere.
Hai să-i cercetăm viaţa şi să aflăm pe cine.
Sigur.
Detectiv Beckett.
Sunt directorul adjunct Anthony Freedman.
- Îţi aminteşti? De la interviu. - Da, domnule. Da, îmi amintesc.
Ce pot face pentru dumneavoastră?
Poţi să accepţi. Ai primit postul.
- Unde-i Beckett? - A plecat acum vreo oră.
Se întâmplă ceva, dar nu-mi spune ce.
Cercetam apropiaţii lui Rigsdale
şi am dat de fotografia asta.
E Martin Tillage, fratele vitreg al lui Rigsdale şi oaia neagră a familiei.
- Îţi pare cunoscut? - Da, i-am pus întrebări.
- Unul din locatarii de la Cedric. - S-a dus acolo după ea
şi a mai stat un timp ca să nu pară suspect.
- El trebuie să fie ucigaşul. - Trimit poliţiştii să-l ridice.
- Vezi dacă o găseşti pe Beckett. - Bine.
- Pare o propunere minunată. - Da, este.
Mama ta ar fi mândră. Eu sunt foarte mândru.
Şi ce-ai de gând să faci?
Nu ştiu, tată.
Parcă sunt la o răscruce
şi trebuie să aleg între un viitor şi altul.
De ce crezi că trebuie să alegi?
Fiindcă are dreptate, tată.
Dacă accept postul, nu voi avea timp pentru altcineva.
- Şi dacă nu-l accept... - Va fi din cauza lui.
Şi vei ajunge să-i porţi pică pentru asta.
Sau mai rău.
Tată, nu ştiu ce fel de relaţie avem.
Nu ştiu dacă e... serioasă.
Dansăm pe melodia asta de cinci ani încoace.
Ce se întâmplă când se opreşte muzica?
Dacă am fost îndrăgostiţi doar de dansul în sine?
În toată viaţa ta n-ai avut o relaţie care să meargă atât de departe.
Le-ai pus capăt undeva în preajma acestui moment.
De ce?
Te cunosc, Katie. Când eşti speriată te ascunzi în muncă.
Orice decizie vei lua...
s-o iei pentru că asta îţi doreşti, nu pentru că ţi-e teamă.
Postul ăsta...
Asta îmi doresc.
Atunci spune-i.
Mă va urî, tată.
Va trebui să te împaci cu asta.
Suspect în custodie. Pregătit pentru interogatoriu.
Ultimul meu caz...
Mai bine mă duc să-l închid.
Poftim. Îmi pare rău că mi-a luat atât de mult să-l scriu.
- Du-te şi distrează-te. - Mulţumesc, tată.
Te simţi bine, tată?
- Da. - Pari trist.
Nu, n-am nimic.
E doar Costa Rica. Mă întorc înainte să-ţi dai seama că lipsesc.
Ce drăguţ. Dar nu, nu-i vorba de asta.
E vorba de un lucru pe care mi l-a spus bunica ta.
Vine un moment în viaţă când trebuie să nu ne mai păcălim
că viaţa va fi aşa cum vrem să fie.
Să începem să vedem lucrurile aşa cum sunt.
Am fost acolo. Şi ce?
Trebuia să stau undeva câteva nopţi.
- E o crimă? - Nu, dar să omori o fată este.
Ce ţi-a promis fratele tău, Martin?
Respectabilitate pentru oaia neagră, un loc la masa familiei?
Ţi-am spus că n-am văzut-o niciodată pe fata asta.
Pierzi timpul.
Ştii câţi oameni
au stat la masa aceea şi mi-au mărturisit păcatele lor?
Ce te face să crezi că eşti altfel, că eşti mai deştept?
Tu eşti aici doar de o oră.
Dar camera asta...
Camera asta a fost viaţa mea...
casa mea.
Şi nu-ţi voi permite să mă minţi în propria casă.
Asta e o amprentă parţială găsită la locul crimei
în sângele victimei.
E a ta, Martin.
Mai pierd timpul?
Am destule dovezi ca să fii condamnat. Întrebarea este
câţi ani din viaţa ta vei sacrifica
pentru viitorul altei persoane?
Sau eşti pregătit să faci o înţelegere?
Va da o declaraţie despre implicarea fratelui său
în ambele crime, cât şi în accident. Vreţi să o luaţi voi?
- Kate. - Da.
- Care-i treaba? - Da, ce se întâmplă?
Trebuie să vă spun ceva, dar întâi trebuie să spun altcuiva.
- Castle la telefon. - Eu sunt.
- Trebuie să discutăm. - Da, trebuie.
Îmi pare rău.
N-ar fi trebuit să păstrez secrete.
Aşa eşti tu. Nu laşi oamenii să se apropie.
Am luptat cu ghearele şi cu dinţii pentru fiecare centimetru.
- Castle... - Te rog, lasă-mă să termin.
M-am gândit mult la noi, la relaţia noastră, la ceea ce avem.
Spre ce ne îndreptăm.
Am hotărât că vreau mai mult.
Amândoi merităm mai mult.
Sunt de acord.
Aşa că orice se întâmplă...
şi orice decizi...
Katherine Houghton Beckett...
vrei să te căsătoreşti cu mine?
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
SFÂRŞITUL SEZONULUI 5