- Ai grijă să te odihneşti. - Te rog, acum mă simt bine.
Să-l aplaudăm pe generalul Brandon Donovan.
Noi trebuie să fim mai deştepţi! Mai buni!
- Trădătorul Kennedy a fost capturat. - Minunată veste.
- Vreau să preiei cabinetul meu. - Eu nu mai locuiesc în Cinci Puncte.
Câte zile voi avea mă voi căi pentru că te-am eliberat.
COPPER Sezonul 2 Episodul 2
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro
Flăcăul ăsta, numărul şapte... tocmai a dispărut.
La fel ca ceilalţi fii, fraţi şi veri, toţi din Cinci Puncte.
Doi morţi, cinci dispăruţi.
Nu pot permite unui ucigaş să vâneze pe străzile mele.
Sunt două cadavre. Poate că ceilalţi cinci au fost răpiţi.
Şi mai rău... Un ucigaş şi un răpitor.
Donovan, ai auzit vreodată de clorură de mercur?
Credeam că eşti poliţist, nu chimist.
E un doctor care mă ajută la cazuri din când în când.
McGrath, acest băiat,
a fost găsit cu faţa în jos în propria vomă.
Acest doctor a găsit urme de clorură de mercur în acea vomă.
Al doilea cadavru a fost la fel. Vomă garnisită cu drog.
Deci fie cartierul nostru şi-a găsit o nouă dependenţă...
Fie cineva ne otrăveşte băieţii.
Tu crezi că Michael McGrath e nevinovat de moartea fratelui său?
Nevinovat şi totuşi dispărut. Cu speranţă, poate încă în viaţă.
Şi dacă şi ceilalţi au fost otrăviţi, trebuie să aflăm cu cine au fost.
- Şi unde au băut. - Să nu lăsăm cadavrele să se adune.
Ce zici, detective?
Kevin...
unde sunt lucrurile lui Maggie?
Le-a furat Annie? Sau le-ai luat tu?
Vrei ca asta să se termine,
dar nu se va termina niciodată!
Foarte bine, nu mă băga în seamă!
Poate că tu reuşeşti s-o goneşti pe Maggie din viaţa ta,
dar eu n-o pot goni dintr-a mea! Nu mă poţi face să uit sau să mă iert!
Ce-ai făcut, Kevin?!
Dumnezeule...
N-am ştiut ce să fac, Corky.
Ellen a ta a luat-o razna din nou.
Asta a fost a lui Maggie?
Nu spune nimic, copilă.
El e! Rebelul Kennedy!
Iată-l! Kennedy!
Veniţi, e ticălosul de Kennedy!
- Să punem mâna pe el! - Să putrezeşti în iad, Kennedy!
Sper să te spânzure, ticălosule!
Pe el!
Înapoi!
Trădătorule!
Cară-te de-aici!
Robert!
Robert...
Mă bucur că eşti aici. Trebuie să mă ajuţi.
Mă tratează ca pe un sălbatic.
Sunt un om nevinovat arestat în baza unor acuzaţii false. Tu ştii asta.
Spune-le. Pe tine te vor asculta!
Ai fost acuzat că eşti spion al Confederaţiei.
- Şi pretinzi că eşti nevinovat? - Da.
Este imposibil să crezi că n-ai nicio vină.
Am acţionat din ordine secrete de la cei foarte sus-puşi.
Serios?
Domnii William H. Seward şi Ulysses S. Grant au ordonat atacul.
Ei au fost creierul.
Kennedy, eşti complet nebun. Sau foarte abil!
N-am venit să conversăm, ci să te informez
că am intenţia să depun mărturie
la procesul tău şi să mă asigur că vei fi spânzurat!
Închideţi-l!
Mă cheamă Maguire.
- Drăcie! - Seamus.
Francis Maguire în persoană. Bine ai venit la druizi.
- Banda de falsificatori de bani. - Şefii preferă să-i spună
"firmă financiară". E total diferit faţă de munca ta de poliţist, nu?
- Ce am de făcut? - La fel ca mine, cărăuş de parale.
Ducem bancnotele firmei la negustorii din New York
în schimbul banilor adevăraţi. O sută de-ale noastre pe cinci adevărate.
Negustorii dau rest clienţilor banii noştri şi profiturile lor explodează.
- Nu e genial? - Şi cine conduce operaţiunea?
Directorul supervizează totul. Deasupra lui este falsificatorul.
Maestrul. E un adevărat artist,
o afurisită de Mona Lisa cu verzişorii pe care-i face.
Parcă Mona Lisa era pictură, nu artist.
Zic şi eu. Ce face el...
Cum suntem plătiţi?
Când aducem banii curaţi de la negustori, primim o parte.
Druizii... nu se încurcă, să ştii.
Pentru ei nu contează. Pistol, cuţit... nu sunt arme,
sunt unelte cu care-ţi faci treaba.
Când încep?
Cunoşti doi fraţi cu numele de McGrath?
Da, John şi Michael. Au fost aici acum două zile. Miercurea trecută.
- A fost o seară ciudată pentru fraţi. - Cum aşa?
Băieţii sunt rezistenţi când trag la măsea. Dar în seara aceea s-au îmbătat repede.
Au băut vreo două căni şi totul a fost bine.
Au venit cei doi domni şi le-au făcut cinste. La jumatea cănii erau să cadă
şi domnii au trebuit să-i ajute să ajungă acasă.
Îmi deranjezi angajaţii, Corky?
Am un caz cu doi fraţi. Unul e mort, unul e dispărut.
Se pare că asta a fost ultima oprire înainte de întâlnirea lor cu soarta.
Nu numai un bărbat şi-a petrecut ultima noapte aici.
Nu erau încă bărbaţi. John şi Michael McGrath.
Fraţii McGrath!
Admiratorii fetelor creole.
Au fost văzuţi aici miercurea trecută.
Din întâmplare tu...
Eu am avut alte angajamente în seara respectivă.
Am discutat cu mama, dar e doborâtă de durere.
Tatăl, Brogan McGrath, e cam debil.
I-ai auzit pe băieţi vorbind despre el?
În trecere. Din câte ştiu nu l-am întâlnit niciodată.
Ei spuneau că a dispărut când erau mici, cică s-a dus în vest
şi s-a întors acum câteva luni, chiar după alegeri.
Când l-au întrebat unde a fost, le-a răspuns că a fost în California
să caute aur.
Goana după aur s-a sfârşit acum zece ani.
Bărbaţii din oraşul ăsta nu sunt cunoscuţi pentru onestitatea lor.
Fraţii McGrath ţi-au spus cumva dacă tatăl lor a fost soldat?
Dacă ar fi fost, le-ar fi povestit despre glorie în loc să toarne gogoşi
despre goana lui după aur unde şi-a înţărcat dracul copiii.
Mulţumesc, Richie.
Sunt adevăraţi?
- Da, doamnă. - Dă-mi să văd.
Verifică-i din nou.
Bancnotele false nu sunt clare.
- E bună. - Cu ce să te servesc?
Măi să fie! Ce spilcuit arăţi în ţoalele astea, Maguire.
Te prezinţi ca un stăpân, lumea te priveşte ca pe un stăpân.
Ziceai că ăsta-i cumpărător din înalta societate.
- Aşa este. - Al naibii să fiu!
Nellis foloseşte bani falşi?
Cam toată lumea foloseşte.
Cea mai bună brutărie din New York.
Hai să sărim peste dans de data asta şi am să te întreb pur şi simplu.
De ce? Ne-am construit o viaţă minunată în Carmansville.
Am făcut un jurământ doctorului Hegel
că-i voi ajuta şi vindeca pe cei nevoiaşi.
Fără prezenţa lui în Cinci Puncte va exista un gol imens.
Îmi pot împărţi timpul între tratarea bolnavilor din Carmansville şi centru.
Matthew, eşti un om şi un medic remarcabil,
dar nu poţi conduce singur două cabinete
şi eu nu mă voi întoarce
în adâncimile întunericului pentru a te ajuta.
Nu-ţi cer să vii cu mine!
Dar eu am luat o decizie.
Voi prelua cabinetul dr Hegel din Cinci Puncte.
Să le punem acolo. Mulţumesc.
Doctor Freeman! Cei mici ai mei sunt bolnavi.
Frunţile lor iau foc. Am auzit că v-aţi întors. Lăudat fie Domnul!
Intraţi, intraţi.
Aşa, puiule, stai aici.
Da, m-am întors!
Nu vă amintiţi niciun nume? Un tovarăş cu care s-au certat?
Nu, ei erau prieteni cu toată lumea.
N-aveau duşmani, n-au fost ameninţaţi, nu s-au bătut?
- Nu. - Când se întoarce soţul dvs.?
Cui dracului îi pasă? Dacă am noroc, Brogan e sub roţile vreunei căruţe.
- Cristoase, cucoană! - Doamnă McGrath,
ştiu că nu v-a fost uşor în ultimul timp, dar ar trebui să aveţi mai mult respect
- ...pentru soţ după tot ce-a păţit. - Ce tot trăncăneşti acolo?
Şi-a servit ţara în armata unionistă, la fel ca mine.
Te-a prostit cu aiureala asta?
Ce să-ţi spun...
La dracu cu el!
La dracu cu ţara asta, cu oraşul ăsta!
N-a fost decât un coşmar încă din ziua în care am sosit.
Acum se duce şi-mi ia şi familia,
fiii mei.
Vrei un gât?
Poate ar fi bine să luaţi o pauză de la băutură.
Vă jur pe Cristos că e singurul mod
în care pot îndura lipsa băieţilor de lângă mine.
În plus, niciodată n-am fost mare băutoare... până să ajung aici.
Tatăl meu spunea: "Există ceva de spus"
"când eşti cu cineva şi nu simţi nevoia de a vorbi tot timpul."
Respiră adânc.
Stăteam împreună sau ne plimbam în tăcere.
Când eu şi Kevin eram la început
exista un fel de frumuseţe în tăcere,
dar acum nu mai există.
Tăcerea noastră de acum e plină de învinuiri,
de dezgust şi neîncredere.
Ellen, eu...
Concentrarea ta se îmbunătăţeşte simţitor.
Kevin a aruncat toate lucrurile lui Maggie.
Jucăriile, hainele, totul.
Ellen, suferi foarte mult.
Amândoi suferiţi.
În timp ce tu înfruntai ororile de acasă,
Kevin îşi înfrunta propriile orori pe câmpul de bătălie.
Şi-a văzut prietenii murind,
a ucis oameni despre care ştia că au familii,
bărbaţi ca el.
Şi abia a scăpat cu viaţă când a încercat să dezerteze.
Nu ţi-a spus?
Când a aflat că a murit Maggie
şi că tu... dispăruseşi,
a fugit din tabără ca să te caute
şi să-şi ia adio de la Maggie.
Dar a fost prins, judecat şi condamnat la moarte.
Şi Kevin a stat înlănţuit,
aşteptând moartea, vorbind despre tine
şi fiica voastră şi despre greşeala
de a te fi lăsat aici.
Maiorul Morehouse şi-a folosit influenţa pentru graţierea lui,
cu condiţia să se întoarcă pe câmpul de luptă,
ştiind că familia lui fusese distrusă.
Brogan.
Detectiv Corcoran! Eşti în patrulare?
Astăzi sunt liber. Îţi vine să crezi?
M-aş putea obişnui cu viaţa asta, poate m-aş pensiona mai devreme.
Vrei un fum?
Cu plăcere!
M-am întâlnit cu unul din băieţii fostului meu regiment.
Nu-l mai văzusem de peste şase luni.
Ştii cum e când nu vezi pe cineva
mult timp, dar atunci când îl vezi, pare că timpul n-a trecut deloc.
- Sigur. - O iei de unde ai rămas.
- Înţelegi ce vreau să spun? - Acelaşi lucru păţesc si eu
cu băieţii cu care am fost înrolat.
Poate că e din cauza faptului că ai noştri au cucerit Fort Fisher,
dar m-am lăsat pradă amintirilor.
Ce crezi că-ţi lipseşte cel mai mult din armată?
Grea întrebare.
Sigur nu evitarea gloanţelor.
Eu cred că cel mai mult îmi lipseşte camaraderia.
Ghionturile şi botniţa...
Da! Cu siguranţă ghionturile şi botniţa ne-au ţinut laolaltă în perioade grele.
Ghionturile şi botniţa, zici?
Adică îţi place să ţi se îndese în gură o bucată de lemn
şi să fii legat de scânduri?
Zile întregi să nu te poţi mişca, să nu poţi vorbi?
Asta-ţi lipseşte din armată? Pedeapsa militară, tortura?!
- N-am înţeles bine! - Aiurea!
Soţia ta are dreptate. Nu eşti decât un escroc nenorocit!
Te dai drept soldat?! Sacrilegiu!
Băieţii şi soţia ta merită ceva mai bun.
In ce priveşte ceremonia...
Nu înţeleg ce spui.
Vă rog să mă scuzaţi.
Din cartea de rugăciuni...
Vorbeşte, roagă-te, predică orice doreşti.
Pentru mine e totuna...
domnule reverend.
Ai făcut această rochie să arate dezgustător!
Care este cauza acestei zarve?
Ea are îndrăzneala să sugereze să schimbăm modelul.
Sara, care a fost sugestia ta?
M-am gândit că am putea pune dantelă
în faţă, de la guler până la tiv.
Îmi place ideea.
Doamnă Haverford,
acesta nu este un corset, este o rochie de mireasă.
Da, rochia mea de mireasă.
Şi comportamentul tău este dezgustător.
Dv. vă veţi acoperi de ruşine, nu eu.
Sara, ai făcut ceva minunat.
În această seară eu şi Robert îl avem oaspete
pe dl Frederick Douglas, reformator şi orator.
Va ţine un discurs în sala noastră de muzică.
Te rog să participi. Cred că îl vei găsi fascinant.
21, 22,
23, 24, 25.
Gata.
Teancul e doar la jumătate, Hurley.
Înţelegerea a fost de 50 ai tăi la 500 ai noştri.
Nu, nu. 25. Întotdeauna au fost 25.
Eu am primit o altă informaţie.
Seamus.
Noi am primit o altă informaţie.
Voi plăti doar 25.
Întotdeauna plătesc doar 25.
Ăsta-i ultimul meu cuvânt.
Bine.
Dacă e ultimul tău cuvânt...
atunci cred că e ultimul.
Astea nu-s gratis!
Dar, vezi tu, ceea ce trebuie să-ţi aminteşti
despre tutun...
este că arde.
Dacă vin din Chicago cu un milion de dolari, te măriţi cu mine?
- Sigur. - Eşti cea mai bună!
Ştiu.
Domnişoară Heissen! Eşti încântătoare.
Asta o ştiu deja, generale Donovan. Luminează-mă cu ceva ce nu ştiu.
Ai făcut cunoştinţă cu jocul de cărţi Faro?
Are câştig stabil pentru casă, iar eu cunosc un crupier de încredere
care ar fi onorat să ţină casa în stabilimentul dumitale.
Hai să discutăm mai pe larg în biroul dumitale.
Acest domn, domnul...
Celebrul George Becks.
Dl Becks este actor pe Broadway.
Îţi va da o mică lecţie de actorie ca să te ajute să atragi răpitorii.
De ce eu?
Băieţii aceia aveau aceleaşi caracteristici.
Puternici, între 15 şi 18 ani,
cu familii nenorocite şi erau irlandezi.
Dar eu am 27 de ani.
Arăţi de 16 şi eşti irlandez.
Şi când o să te învelesc bine, măcar o să pari puternic.
Să exersăm puţin.
Priveşte ceea ce fac şi repetă.
Acum că mama s-a dus, eu sunt orfan.
Nu am pe nimeni.
Îmi iei ceva de băut, domnule?
Încearcă şi tu.
Bine.
Acum că mama s-a dus, eu sunt orfan.
Stop, stop.
- Ce-i asta? - Interpretare.
În niciun caz. Ascultă cu atenţie!
Acum că mama s-a dus, eu sunt orfan. Ei?
Încearcă şi tu. De data asta pune nişte sentimente.
Acum că mama s-a dus...
Dumnezeule, eşti jalnic.
Dacă există vreo ameninţare, este la adresa artei şi a teatrului.
Înc-o dată.
Acum că mama s-a dus, eu sunt orfan.
Nu am pe nimeni acasă. Vă rog,
luaţi-mi ceva de băut, domnule.
Edmund Kean se răsuceşte în mormânt.
Amatorul acesta este fără speranţă şi eu îmi pierd timpul.
Ziua bună!
Vă conduc, dle Becks.
- Bine. - Mulţumesc.
Închei aşa cum am început...
nu război, ci război de abolire.
Nu pace, ci pace de abolire.
Libertate pentru toţi, lanţuri pentru nimeni!
Un negru... soldat în război,
muncitor în timp de pace, alegător atât pentru sud cât şi pentru nord.
America este casa lui pentru totdeauna.
Şi toţi americanii
sunt compatrioţii lui.
Aceasta, dragi cetăţeni,
este ideea mea de misiune de război.
Dacă o îndeplinesc,
gloria naţiunii noastre va fi completă.
Pacea noastră va pluti ca un râu
şi fundaţia noastră va dura de-a pururi.
Domnul Douglas!
Cu cel de-al 13-lea amendament în mâinile legislaturii statului,
există mari speranţe ca discursul dv. să fie unul memorabil.
Iar viziunea dumneavoastră... una realizată.
Găseşte-l pe Phinbar. Spune-i să se pregătească.
Mergem la Eva la ora 21:30.
Phinbar!
Ai o clipă, detective?
Spune-mi că n-ai venit să anunţi dispariţia unui adolescent.
Nu, slavă Domnului.
În această după-amiază am trecut pe la tine
să-i fac controlul lui Ellen.
Ce face?
Funcţiile motorii s-au îmbunătăţit. Inima şi plămânii sunt sănătoşi.
- Se pare că îşi va reveni fizic. - Cum se simte, Matthew?
Are mintea limpede, mult mai limpede.
Gândeşte clar, are emoţii, amintiri.
A vorbit despre trecutul şi prezentul vostru.
Ce-ai făcut cu lucrurile lui Maggie?
Am făcut ceea ce trebuia făcut.
Nu iau partea nimănui. Îţi spun doar ce-am discutat
şi e posibil să fi făcut o greşeală.
Puteam să mă opresc, dar...
Probabil că trebuia să mă opresc. Am tot dat din gură
şi ea a aflat despre efortul tău de a ajunge acasă.
N-am ştiut că ea nu aflase despre dezertarea ta
şi îmi pare rău, Kevin.
Nu era dreptul meu să-i spun.
Domnule Douglas, sunt binecuvântată
cu un soţ care ţine foarte mult la mine.
Aşa cum ţin şi eu la el,
dar eu vreau să-mi trăiesc viaţa
şi mi-e foarte greu să mă împac cu trecutul.
Timp de mulţi ani am păstrat amărăciunea
zilelor mele de captivitate.
Dar încet-încet, în timp,
mi-am permis să evoluez. Din necesitate.
Când va veni timpul,
vei accepta bucuria adevăratei libertăţi.
Vei face un pas şi apoi vei putea să evoluezi.
"Heraldul" scrie articolul. Doi băieţi morţi, alţii dispăruţi...
O poveste a naibii de bună. Nu te las să mă farmeci sau să mă forţezi
- ...să n-o mai scriu. - Îmi place faptul că amândoi
ne ocupăm de poveşti. Tot timpul vin oameni la mine şi-mi spun poveşti.
Văduve fără pensie şi cu copii de crescut,
muncitori care nu-şi găsesc de lucru,
imigranţi speriaţi şi singuri pe un pământ străin.
Este meseria mea,
misiunea mea, dacă pot spune,
să găsesc un final fericit acestor poveşti.
De unde spuneai că eşti?
Ştii foarte bine de unde sunt.
Da, din Pawtucket.
Din întâmplare ştiu o poveste despre un bărbat din Pawtucket.
E un om bun,
un protestant înverşunat, chiar dacă ajută eparhia când vicarul e bolnav.
Are şase copii adorabili şi o soţie încântătoare.
- Povestea asta are vreun tâlc? - Fiecare poveste are un tâlc,
domnule Coddington, pentru că, vezi dumneata,
acest om din Pawtucket călătoreşte cu serviciul
şi atunci se dedică unei activităţi
pentru care nu este cunoscut ca fiind mare entuziast.
- Despre ce vorbeşti? - Te rog,
băutura în afara oraşului nu se pune.
Nu-mi ţine mie predică despre alcool un irlandez!
Dar această fascinaţie, obsesie
pentru doamnele de culoare ale nopţii...
Catolic împuţit!
Nu va crede nimeni o grămadă de târfe colorate.
Ai dreptate.
Ai dreptate, să ştii.
Tocmai de aceea...
am luat declaraţii pe propria răspundere
de la şase recepţioneri de hotel şi peste zece cameriste.
- Este scandalos! - Am nevoie de ajutorul tău
pentru a găsi un sfârşit acestei poveşti.
Omul din Pawtucket este de acord să nu publice articolul
despre băieţii morţi şi dispăruţi,
dat fiind că va înfricoşa inutil oamenii
şi cel mai probabil va pune făptaşul pe fugă,
făcându-l să plece din oraş şi să nu fie prins niciodată,
sau acest om din Pawtucket
se va trezi într-o dimineaţă şi va citi
despre înclinaţia lui către carne neagră
în paginile concurenţilor "Heraldului"?
Final fericit sau trist?
Dumneata alegi, dle Coddington.
Domnule O'Hearn.
- Pot să te duc la etaj? - Da!
Acum că mama s-a dus, eu sunt orfan.
N-am pe nimeni, n-am bani. Îmi iei şi mie ceva de băut?
Cară-te, bondocule.
N-am avut încă ocazia să-ţi spun...
I-am făcut o vizită lui Robert Cobb Kennedy.
Şi? Ce i-ai spus?
Că voi depune mărturie despre tot ce-am văzut cât am fost cu el.
Cuvintele mele vor fi de ajuns să-l condamne.
Mintea omului era dusă.
Sau se prefăcea că e nebun.
Elizabeth...
Îmi pare rău, Robert.
Atât de rău.
Pentru ce?
N-ai pentru ce să-ţi ceri scuze.
Nu ştiu...
Uneori cred că trebuia să fi rămas în Anglia.
Nu ştii ce spui.
Cred că eşti extenuată.
Băutura şi opiumul nu fac decât să-ţi adâncească oboseala.
Încă nu eşti obişnuită cu efectele lui.
Odihneşte-te pe umărul meu.
E cu adevărat nebunie
să te crezi erou, să cauţi faimă şi ovaţii
omorând mulţimi întregi de cetăţeni nevinovaţi.
Poate că "orgoliu nemăsurat" este un termen mai potrivit.
Vom fi acolo, Elizabeth.
Vom fi acolo în ziua în care va fi spânzurat.
Bere.
Domnule!
Acum că mama s-a dus, eu sunt orfan.
N-am pe nimeni, n-am niciun ban. Îmi iei ceva de băut, domnule?
Poftim.
- Doar un pahar! - Mulţumesc.
Seara bună!
Seamus, cana ta e aproape goală.
Ce zici să bem ceva? Fac cinste.
Sigur, domnule.
Bere.
Pariu pe zece cenţi că ei sunt.
- Am a-ţi mulţumi. - Eşti din partea locului?
- Nu. - Câţi ani ai, flăcău?
19.
Mulţumesc. E pentru tine.
O'Reilly! Te-am căutat!
Unde-s banii mei?!
Iată că începe.
Nu!
Nu e bine să faci asta.
Dă-i! Loveşte-l!
La o parte!
Aşa! Aşa!
Mişcă-te!
La perete! Cine dracului eşti?!
- Voi cine dracului sunteţi?! - Sunt poliţist, băi gură-mare!
Sunt doar un om care bea o bere! Despre ce-i vorba?!
Zău? Ridică-te! E vorba de crimă.
Doi copii morţi.
- Loveşte-l! - Hoţ afurisit!
Da!
Numele bărbatului este Tim Doman, conform unei dame de-a Evei.
Sullivan a trimis patrule să răscolească oraşul.
Doman va fi în lanţuri până mâine. Vom găsi băieţii dispăruţi.
Şi acum ce facem?
Mergem acasă. Mă duc acasă.
Te-am ales la câteva săptămâni după ce-ai devenit văduvă.
Am stat lângă tine, în salonul tău luxos,
în timp ce tu ai fost de acord să profiţi de contractele din sud
în schimbul investiţiei a aproape tot ce ţi-a rămas
în acţiunea noastră.
Totul pentru a-ţi păstra visul jalnic
de a rămâne membră a acelei clase de care te agăţi cu disperare!
Implicarea mea trebuia să aducă pace
şi, da, recunosc, să-mi sporească averea.
Spune-mi adevărul...
ai de gând să spui autorităţilor despre implicarea mea?
Păi... depinde.
Ai auzit?
De parcă afurisitele alea de foci latră la docuri.
Ai epiglota inflamată.
Fundul gâtului. Şi plămânii îţi sunt congestionaţi.
De asta tuşeşti aşa.
- Sunt pe moarte? - Nu, te vei însănătoşi.
Ai o afecţiune numită crup.
Îţi voi da nişte cimbru. E o plantă.
Ştii să faci ceai?
- Doar sunt irlandez, nu? - Aşa este.
Fă ceai din frunzele astea de trei ori pe zi.
Într-o săptămână tusea ţi se va ameliora.
Îţi mulţumesc.
Dar te rog să nu spui nimănui că am fost la un negrotei.
Adică la un doctor negru.
Lucrurile lui Maggie...
Vezi tu, când există o problemă, eu acţionez.
Încerc să o repar.
Aşa sunt eu.
Dar dacă în încercarea de a fi de ajutor te-am rănit,
atunci... îmi pare rău.
Sara! Ce faci?
Ai venit singură până aici?
Nu.
M-au adus dl Monroe şi fratele lui în căruţa lor.
Ia loc.
Abia ai deschis cabinetul ăsta şi deja petreci tot timpul muncind.
Nu mănânci, nu dormi.
Nu-i sănătos pentru tine, Matthew, nici pentru noi.
Să fiu sincer,
nu ştiu ce suntem noi...
în viaţă, în căsnicie, în doliu.
Este timpul ca eu să evoluez.
Acum ştiu despre mine lucruri pe care nu le-am ştiut până acum.
Trebuia să avem un copil şi urma să devin mamă.
O mamă puternică, dar n-a fost voinţa Domnului.
În loc de asta
voi fi o soţie puternică,
o femeie puternică.
Dacă aici ne-a adus viaţa, Matthew, atunci o voi accepta şi o voi primi.
Vreau să te ajut să ajuţi oameni
fiindcă...
te vreau pe tine.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
În episodul următor...
Singura cale prin pot avea încredere în unul ca tine
este să elimini unul de-al tău. Va trebui să omori un poliţai.
Cum au murit băieţii familiei McGrath?
Mai dă-i una!
Am făcut ce-am considerat că e mai bine.
- Pentru tine... - Pentru fiica noastră.
Şi totuşi casa e goală.
Cum să te ajut să te întorci şi s-o înfrunţi?
Nu trebuie s-o faci.
Sara!
Felicitări pentru nuntă, doamnă Haverford.
Un ultim cuvânt înainte să facem saltul?
Comentarii pe www.tvblog.ro