Deci Benjamin se sinucide şi recunoaşte
că l-a omorât pe tatăl lui, consilierul Benjamin Bartlett.
- Cazul acesta nu-i încheiat. - Bine ai revenit în New York.
Să spunem doar că noi doi suntem buni parteneri de afaceri.
Sara, draga mea!
Ce s-a întâmplat cu băieţii mei?
Sunt însărcinată din nou?
Da.
COPPER Sezonul 2 Episodul 7
Traducerea şi adaptarea BlackAmber
Comentarii pe www.tvblog.ro
Scuză-mă, Frumoasă adormită.
- Secţia nu-i hotel. - Ştiu.
Du-te acasă la soţia ta.
Eu aleg unde mă duc.
Şi eu aleg când.
Vagabondajul ăsta trebuie să ia sfârşit.
Fie că te duci acasă, la un bordel sau dormi pe străzi,
ca orice locuitor al cartierului.
Vă pot ajuta, domniţă?
Sunteţi grea, nu-i aşa?
- Mulţumesc, mamă. - Cu plăcere.
Acum ce mai au?
Nu-ţi face griji.
Pentru Dumnezeu!
Sunt doar nişte măturători de stradă.
Nici nu ştiu de ce se mai deranjează cu munţii ăştia de mizerie.
Ştiu că e foarte diferit de viaţa pe plantaţie,
dar şi Cinci Puncte are farmecul lui.
Ieri am văzut un copil în pielea goală ţopăind în jus şi-n jos
pe o grămadă de cai morţi umflaţi.
Nici nu cred că Sara mea a observat.
Domnule doctor, fetiţa mea Hazel e foarte bolnavă.
- Ce are? - Nu ţine nimic în ea, ca toţi vecinii.
Are febră. O are de câteva zile şi nu ştiu ce să fac.
- Câţi oameni sunt bolnavi? - Jumătate de stradă.
Spitalul ne-a refuzat,
aşa că pun bolnavii într-o cameră de la etajul doi din blocul nostru.
S-ar putea să dureze ceva mai mult.
Ce naiba faci aici?!
Vecinul de jos se plânge de o scurgere.
Pleacă, altfel te înţep ca pe-un porc ce eşti.
Bine, bine.
Votul comisiei consilierului n-ar trebui să fie problema.
Dar să fiu depăşit ca ofertă...
asta-i problema.
Domnişoară Heissen.
Îţi mulţumesc că ai venit atât de devreme.
Întâi femeile însărcinate. Am nevoie de ajutorul tău.
Un anumit parazit enervant îmi pune beţe în roate
şi în prezent îmi lipseşte avantajul de care am nevoie ca să scap de el.
Tu, draga mea, eşti femeia perfectă pentru această sarcină.
Continuă.
Cu totul întâmplător, acest individ va vizita stabilimentul tău.
Îi plac fetele care îi amintesc de... timpul petrecut la tropice.
În orice caz, aş vrea să mă ajuţi să-l pun într-o poziţie mai...
îngăduitoare.
Mă descurc cu orice poziţie. Despre ce este vorba?
Asigur un contract pentru construcţia noului apeduct al oraşului.
Acest om este singurul meu concurent viabil încă în picioare.
- Mie ce-mi iese? - În afară de lecţia de politică?
Aceea este o lecţie pe care aş putea s-o predau.
Acest domn este un individ echilibrat, profund interesat să construiască
un azil pentru orfani în numele lui, după ce şi-a făcut averea
pe spatele copiilor de zece ani care lucrau în minele lui de cărbune.
Orrin Lansing.
Nemernicul ăla ipocrit care a condus comisia
ce mi-a închis localul de la periferie?
Unul şi acelaşi.
Afurisita de pisică se holbează!
- Ceva nu e-n ordine la cazul Bartlett. - Aşteaptă momentul să atace.
Zău, Corky, lucrezi la cazul ăsta de o săptămână şi n-ai găsit nimic.
Un băiat bogat îşi omoară tatăl şi se sinucide. Sfârşit.
Părinţilor fetei nu le pasă unde e. Ţie de ce-ţi pasă?
Fiindcă Teresa Trembley ştie ce i s-a întâmplat lui Bartlett.
Doamnă O'Dwyer!
Băieţi! Veniţi să aruncaţi o privire.
Acum a dispărut şi Mabel O'Dwyer.
E gol ca promisiunile unei femei.
O să încetaţi vreodată, băieţi?
Calea ferată de la Newcastle este abandonată, domnule.
Contractul nu va fi onorat.
Am construit o afurisită de cale ferată către nicăieri.
Şi tot capitalul ăla nenorocit s-a dus.
Draga mea, pleci aşa devreme?
Capital nenorocit? Care-i problema, Robert?
Nu-i nicio problemă, scumpa mea,
în afară de faptul că paharul meu e gol.
Afurisită situaţie în care să te afli la ceasul ăsta din zi.
Cât s-a pierdut?
Nu sunt proastă, Robert.
Ştiu cum arată un om înfrânt.
Sunt convins că ştii.
Pot să te ajut cumva.
Iartă-mă, dragă, dar se ştie că nu te pricepi prea bine
să-i ajuţi pe bărbaţii din viaţa ta.
Ia du-te tu şi caută nişte negri săraci şi necăjiţi
care au într-adevăr nevoie să fie salvaţi
şi lasă-mă naiba în pace să-mi dau seama ce se poate face,
dacă se mai poate face ceva.
Simţiţi loviturile?
Mai tare decât am fost lovită vreodată.
- E un catâr mic şi puternic. - Sunteţi curajoasă, dră Eva.
Eu m-aş fi dus să fac avort.
- Mi-a trecut prin minte. - Şi ce v-a făcut să vă răzgândiţi?
Cine poate şti ce schimbă gândurile unui om?
Câteodată viaţa preia frâiele.
Şi cine-i norocosul tată? Nu că aţi spune vreodată, sigur.
Nu degeaba e numele meu pe uşă, scumpo.
Când mă culc cu cineva o fac fiindcă vreau s-o fac sau fiindcă vreau ceva
de la omul cu care mă culc.
În comparaţie cu voi, eu sunt practic virgină.
Cine vrea să se distreze?
Ai grijă, bestie.
Iată-l pe oaspetele nostru de onoare.
Corcoran, ai o vizită.
- Doamnă McGrath. - Domnule detectiv.
Mă tem că am nevoie de ajutorul tău din nou.
Care-i necazul?
De la fericita plecare a soţului meu...
Dumnezeu să-l binecuvânteze... proprietarul meu îmi face avansuri.
Îi plătesc chiria, păstrez curăţenie. N-are motiv să se ţină aşa după mine.
- Ce-a făcut? - Alaltăieri mă încolţise pe coridor
şi a dat băiatul meu peste noi.
Voi fi fericit să rezolv problema.
O rezolv eu foarte bine.
Nu-i primul maimuţoi pe care-l pun pe fugă.
Mă îngrijorează Michael.
Acum el e capul familiei.
E puţin prea dornic să-şi îndeplinească rolul.
S-a dus să-şi cumpere pistol.
Mă duc să-l caut pe băiat.
Vom avea o mică discuţie.
Norbert.
Speram să te găsesc aici.
- E vorba de Robert. - A dispărut, nu?
O să verific în obişnuitele ascunzători neonorabile.
Fiul tău pierde întreaga avere a familiei.
Şi asta te surprinde?
Sigur ai ştiut când te-ai mărit cu el că nu ştie să facă mare lucru.
E moştenirea familiei Morehouse.
Şi tu ai muncit s-o strângi în toţi aceşti ani.
Nu ţi-ar plăcea deloc să ajungi săracă, nu-i aşa?
N-are niciun sens să ne certăm, Norbert.
Mai mult decât atât, nu mi-ar plăcea ca Robert să creadă că e un ratat.
Am o întâlnire. Vă urez noroc amândurora.
Mă gândeam că aţi vrea să ştiţi că eu şi băieţii am trecut
pe la apartamentul Trembley. A mai dispărut o vecină, Mab O'Dwyer.
A plecat cam brusc. Nu poate fi coincidenţă.
Cei mai mulţi oameni abia aşteaptă să se care naibii din Cinci Puncte.
Femeia a trăit aici 16 ani şi i se năzăreşte din senin să plece?
S-o fi săturat să-ţi vadă mutra antipatică.
- Şi ce vrei? - Iisuse, Marie şi Iosif!
Destul, detective, destul! Destul cu obsesia asta prostească
- ...pentru cazul Bartlett! - Da, să trăiţi.
Să nu-ţi mai spun o dată.
Donovan, mai e o problemă, dacă-mi dai voie.
În sfârşit schimbi subiectul.
Am o problemă cu un anumit proprietar.
Aş putea să scot untul din el, dar încerc s-o rezolv fără să ridic mâna.
Admirabilă schimbare de ritm, dar uneori
trebuie să rămânem la metodele cele mai simple.
Vreau să dau un exemplu unui puşti care a văzut destulă violenţă.
- Cine-i proprietarul? - Hannigan, în Chatham.
William Hannigan. E sălbatic şi cât se poate de rău.
Cel mai bun mod de a influenţa un om ca el
este să-i ţinteşti portofelul. Va căuta pacea cât ai clipi.
Cum aşa?
Îl pun pe secretarul meu să-l trimită pe Patrick Daley
de la departamentul de construcţii.
Va face o inspecţie completă a clădirii.
E uimitor câte necazuri pot provoca flăcăii ăştia "fără să ridice mâna".
Fă-i cinste lui Daley cu ceva de băut şi-o să-ţi placă ce-ai să vezi.
Mulţumesc.
E în ordine, draga mea. Hai, dă afară totul.
Aplecaţi-vă, doamnă.
Cine sunteţi?
- Dr Freeman. - Nu mai spune!
Primul doctor negru pe care-l văd.
Bine ai venit în Cinci Puncte. Sau poate ar fi mai bine să spun iadul pe pământ.
- Mulţumesc, dar locuiesc aici. - Îngrozitor.
- Credeam că tot misiunea te-a trimis. - Care este diagnosticul tău?
Aş spune că ne-am ales cu o epidemie de holeră. Aceleaşi simptome
la toţi cei întrebaţi. Diaree cu sânge, vomă, febră.
N-am ajuns încă în camera din dos, dar bănuiesc că-i cam la fel.
Nu. Nu! Nu!
Lasă-mă. Nu pot.
Ce-o să fac cu scrisul la vârsta mea, Sara?
E pur şi simplu... leneveală.
Soţul tău nu era la cabinet, aşa că am...
E aici?
Nu, face o vizită unui pacient.
S-ar putea să întârzie puţin.
Intră.
Aşa pot să ţi-o prezint pe mama.
Hattie Lemaster. Mamă, Ellen Corcoran.
- Doamnă. - E prietena mea.
Cum vi se pare în Cinci Puncte?
Îndeosebi gălăgios şi aglomerat.
Tocmai învăţam alfabetul.
Scuzaţi-mă, dar aş prefera să fac ceva mai productiv.
Cu toate treburile dintr-o casă,
cât de des te opreşti pe zi ca să citeşti, darămite să scrii?
Cititul vechilor scrisori este singura mea consolare
când mă copleşesc amintirile urâte,
când nu suport să fiu singură, dar nu ştiu cum să fiu în preajma celorlalţi.
De parcă n-aş fi demnă de companie.
De curând am fost...
Ellen, aici poţi vorbi deschis.
Eu şi mama nu suntem străine de întuneric.
Simt cum vine,
bătăile şi plânsul din capul meu,
ca o furtună pe cale să se dezlănţuie.
Nu pot.
Nu din nou. Nu singură.
Ce nu poţi?
Să cresc alt copil.
I-ai spus lui Kevin?
N-am vorbit cu soţul meu de aproape o lună.
A uitat de mine, a uitat tot ce-am trăit.
Se simte ruşinat din cauza mea
şi poate că ar trebui.
Nu pot fi mesagerul altor veşti rele.
Dă-mi voie. Domnişoară Ellen, îi aduci vestea
că eşti încă soţia lui.
Trebuie s-o audă de la tine şi foarte curând.
Boala prezintă un atac abrupt, o trăsătură incontestabilă a holerei.
Şi totuşi doar cei tineri şi bătrânii par să fie afectaţi.
Ce sugerezi?
Holera nu face discriminări de vârstă sau putere.
Îi atacă şi pe cei tineri.
Dle doctor, am fost educat la Colegiul Medicilor din Columbia.
Chiar aşa? Dacă asta-i holeră, atunci să-mi spui
de ce nu sunt adulţi bolnavi aici?
Bună ziua.
Mi-am zis să trec pe-aici
să văd cum o mai duci.
Ar putea fi mai rău.
- Hai să facem o plimbare. - Sunt ocupat.
N-a fost o întrebare.
Mă întorc după ce mă uşurez.
Michael, mama ta spune că ai o problemă cu proprietarul vostru.
Cod! Avem cod!
Doamnă Corcoran.
Îmi caut... pe Kevin.
Nu-i aici.
În locul dumitale aş încerca seara.
Aici stă el?!
Aici lucrează.
Să-i spun soţului dumitale că ai trecut pe aici?
Nu, mulţumesc.
Nu băga în seamă.
- Ce-a vrut? - Nimic de la tine.
Vino lângă tati, maimuţico.
Îmi aminteşti de băştinaşa din Guatemala.
Hai să vedem dacă eşti la fel de maleabilă ca ea.
Nu ţi-e sete, băiete?
Hai să mai bem un pahar.
Bună idee.
Ador băutura.
Pentru tine, rege Lansing.
Haide!
Tati o să te călărească până or să-ţi vibreze rinichii.
Te vom face să te simţi mai bine, Hazel.
Cum se simte, domnule doctor?
Mă tem că e un caz dificil.
El nu ştie ce are,
iar tu eşti la fel de inutil cu vorbele tale complicate.
Mai bine te-ai întoarce pe plantaţie să te pleci în faţa georgienilor.
Sunt un om liber, un doctor care practică medicina în oraşul New York.
Liber? Vai, nu eşti altceva decât catârul albilor în războiul lor.
Vii aici şi încerci să gândeşti şi să te porţi ca albii.
Vorbeşte cât vrei, dar progresul şi autoeducarea
nu sunt domenii exclusive ale omului alb, dle Turnow.
Pe deasupra, sunt singurul catâr pe care-l ai.
Hai, trage.
Cu ce?
Vino.
Uită-te la bietul amărât.
Văd asta în fiecare zi.
Şi eu.
Dar nu creier de porc văd eu împrăştiat.
Şi ce-i cu asta?
Uneori e greu să-ţi dai seama, dar există o diferenţă
între un om şi un animal, dar tu vei afla cu siguranţă
dacă vei avea ghinionul să omori vreun om.
Dacă ar fi mama ta, tu ce-ai face?
La vârsta ta? Probabil că l-aş împuşca pe nemernic
şi pe urmă aş fi spânzurat.
Mama mea...
Nu suport s-o văd atât de supărată.
Nicio femeie n-ar trebui să fie.
Ce spui dacă mă ocup eu de proprietar
şi pe urmă, dacă vrei, te învăţ să boxezi
ca să te poţi descurca singur?
Poate că asta e o idee bună.
Nimeni nu face puşcărie în oraşul ăsta dacă bate pe cineva care o merită,
dar să omori un om?
Sigur vei fi spânzurat.
Ia uite-l pe tata.
Ce nenorocită întorsătură de soartă te aduce la uşa noastră?
Circulă vorba că averea Morehouse
se împuţinează, pierde bani.
Ai nevoie de ajutor.
Personalul nostru este complet, tată.
Poate încerci la vecini.
Cred că menajera lor s-a betegit de curând.
Vreau să revin în afaceri, Robert.
E foarte trist când părintele tău începe să dea semne de demenţă.
Nu crezi?
Ai nevoie de expertiza mea.
Ai fi nebun să pretinzi contrariul.
Întoarcerea ta în afacerile familiei
n-a făcut parte din plan, tată.
Ai fost plătit foarte bine pentru mărturie,
iar acum ajutorul tău nu mai este necesar.
Inima aia mare cu care te mândreşti
este o însuşire nefolositoare în finanţe.
Lasă-l să te ajute.
De ce să se mai deranjeze?
Banii s-au dus!
Banii s-au dus.
Îţi cer o singură dată.
Te rog, Robert.
Tată, vei lucra pentru mine.
Acum ridică-te naibii din scaunul meu.
- Maica lui Dumnezeu! - Aparatul!
Rahat!
Ce-aţi mâncat? Ceva neobişnuit?
Nu ştiu.
La fel ca de obicei.
Cartofi, resturi de carne.
Şi dumneata?
Îmi pare rău.
De unde vă procuraţi apa?
De la o fântână de la periferie.
- Hazel bea de la fântâna aceea? - Da. Da, bea.
- Mă duceţi acolo? - Sigur. Au săpat-o nu demult.
Scuzaţi-mă, dle Morehouse.
Bună, tată. Te-ai şi întors?
Robert, ţi-l prezint pe dl Maillard.
Fiul meu Robert.
Domnule Maillard.
Vreau să discutăm ceva.
Ai întreaga mea atenţie.
Am decis să facem solvabil capitalul de la căile ferate din nord şi Richmond,
la fel ca în centru, Milford şi Raritan.
Care noi?
Dl Maillard aici de faţă ne va ajuta cu emiterea obligaţiunilor necesare.
Cu conexiunile mele în statele vestice,
vom putea împrăştia zvonul conform căruia căile ferate
vor fi unite de Union Pacific.
Cu siguranţă că glumiţi.
Nu glumesc niciodată cu banii, Robert.
Eu nu voi lua parte la asta.
Fiul meu, un bastion de nobleţe.
Un minim de înşelăciune e una, tată, dar eu nu voi lua parte la corupţie.
Nu e mare diferenţă între asta şi prostia ta din Pennsylvania
în care ai aruncat toată averea noastră,
doar că de data asta vom fi de partea cealaltă, a învingătorilor.
Răspunsul este nu.
Dacă vrei un da, du-te şi cumpără-l de la altcineva.
Cred că n-am apreciat corect
câtă tinctură este necesară pentru a doborî porcul.
Din nou, îmi pare foarte rău.
Ţi-am spus vreodată
cum m-am uşurat în pălăria codoşului?
Nu.
A fost o adevărată descărcare.
Am umplut-o până la bor.
Eram tânăr poliţist de patrulă.
Am crezut că vorba despre umilirea acelui peşte
se duce până departe şi voi câştiga respect.
A fost o arogantă eroare de judecată.
Înainte de sfârşitul zilei nouă din oamenii mei erau morţi.
Urâtă treabă.
Apropo de treburi urâte,
cu toată conspiraţia noastră, mă tem că te-am neglijat.
Uneori neglijenţa alimentează anticiparea.
Aşa, domnişoară Heissen, ca pe vremuri.
Nu pot să cred că potăile alea de rebeli
îi vor pune pe negrii să lupte în război pentru ei.
Îţi stă mintea-n loc.
La fel ca toate celelalte, războiul scade numărul banilor.
Apropo de asta, am văzut cum îşi iau zborul acţiunile tale.
- Poftim? - Era bine să ştiu ca să investesc.
Trebuie să fii Patrick Daley.
- În persoană. - Kevin Corcoran.
Deci ai nevoie de expertiza mea
asupra unui anumit proprietar deranjant.
- Bună! - Da. Ceva de băut?
Sigur.
- Noroc. - Noroc.
Încă unul.
Ce vezi în faţa ta, dle detectiv?
În afară de un nivel, un centimetru şi un fir cu plumb?
Cel mai arătos, cel mai generos pungaş din toată Uniunea.
Cu cât torn mai mult, cu atât mai arătos mă fac.
Sigur că par destul de inofensive,
dar în mâinile potrivite
acestea sunt nu atât unelte de construcţie cât de distrugere.
Domnule Donovan, i-am spus că sunteţi ocupat.
- Dar m-a ameninţat că mă sugrumă. - Nu-i nimic, băiete.
Dacă aflu că ai vreo legătură cu făţărnicia de la Paradisul Evei,
ai să-ţi doreşti să nu fi plecat din balta puturoasă pe care o numeşti casă.
Ziua bună şi dumitale, dle Lansing. Tocmai revedeam propunerile
- ...pentru noul apeduct. - Dacă ai impresia
că mă intimidezi să-mi scad oferta,
ei bine, eşti la fel de prost pe cât eşti de ipocrit.
Eu sunt afacerist cinstit şi nu mă voi coborî la nivelul tău.
Ceea ce tu numeşti cinste s-ar putea ca alţii s-o numească
hoţie şi şantaj.
Oamenii ca mine au clădit ţara asta cu propriile mâini,
iar voi, gunoaie străine, încercaţi să corupeţi tot ce-am făcut noi.
Cred că vrei să spui că aţi exploatat indienii şi negrii
ca să construiască pentru voi.
Frumuşel truc, apropo.
Râzi acum, irlandezule, dar să ştii una...
Eu şi asociaţii mei vom curăţa
cuibul ăla de vipere al Partidului Democrat
şi vă vom arunca înapoi în mare odată pentru totdeauna.
Dă-mi voie să-ţi spun eu ceva! Sunt american.
Sunt american şi voi construi apeductul
fie că vreţi voi, fie că nu.
Şi te rog să mă scuzi,
am o întâlnire.
- Măicuţelor, vă rog să poftiţi. - Mulţumim.
Luaţi loc, vă rog.
Pot să fac orice clădire din oraş să se cufunde în uitare.
- Dumnezeu să te binecuvânteze! - Nu pe mine,
ci sindicatul. Partidul Democrat are grijă de ai lui.
Hai să vedem dacă poţi să-ţi faci numărul în Chatham.
Da. Ferme ca mâinile unui preot metodist.
Am câteva clădiri înaintea ta. Să zicem la ora 17:00?
- Da. - L-ai cunoscut pe prietenul meu?
Da. Arăţi bine.
N-ai ascultat ce-am spus şi ai emis obligaţiunile acelea.
Poţi să-mi mulţumeşti mai târziu.
- Tată... - Cineva trebuia să facă ceva.
La urma urmei, tu ai soţie şi trebuie s-o faci fericită.
La fel cum ai făcut-o tu pe mama?
Singurul lucru care o făcea fericită pe mama ta era ginul.
Poate că a băut ca să scape de viaţa cu tine.
Nu puteam să iau paharul din mâna acelei femei
fără ca cealaltă să se întindă după sticlă.
- Acea femeie a fost mama mea. - Şi n-a fost o mamă prea bună,
ca să spunem adevărul.
- Trage! - Robert! Opriţi-vă! James!
Opriţi-vă!
Gata! Destul!
Destul!
Ce se întâmplă cu voi?
Haide, pleacă.
Ieşi.
M-ai fi omorât.
Nu sunt eu cel care a scos pistolul.
Nu voi uita această zi.
Nu-ţi pot mulţumi îndeajuns pentru că i-ai băgat minţile-n cap lui Michael.
Băiatul tău nu va face nimic.
- E o vârstă grea pentru orice băiat. - Dar ajută mult
să fie în preajma unui bărbat ca tine.
Mi se pare mie sau simt accent din Kildare în vocea ta?
- Sunt din Newbridge. - Serios?
- Mama s-a născut în Kilcullen. - Îl cunosc foarte bine.
Tata a avut o măcelărie acolo.
Te bucuri că ai venit aici?
Cine n-ar vrea să vină în America?
Nu, nu, nu se poate, domnule.
Asta nu merge în niciun caz.
Domnule inspector, vă rog!
Toate celelalte trepte sunt în ordine.
Poate că ai vrea...
doar de data asta să... faci o excepţie.
Am să fac orice. Orice.
Ce sugerezi, domnule Hannigan?
Treapta asta, însumat cu problema sprijinului vertical de intrare,
complicat de... Vai de mine! Doamne, Doamne! Atâtea nereguli!
O cunoşti pe verişoara mea, Kentigerna McGrath.
Lansing şi-a pierdut controlul.
Trebuie pus la punct. Am nevoie de mai mult de la tine.
Da.
Vreau să te ţii de el ca un hemoroid.
Afli cu cine se întâlneşte, orice face şi îmi spui.
Niciun amănunt nu-i neimportant. Omul este un duşman de moarte
al neamului irlandez şi se opune la tot ce ne este drag.
Este o treabă oficială, domnule, sau...
Ceea ce este, domnule Maguire, este expresia recunoştinţei tale
că ai fost salvat de spânzurătoare. Pentru că, să nu uităm,
dovada unei crime odată pierdută
poate oricând să fie găsită.
O'Hearn!
Apa asta e plină.
E ticsită de bastonaşe alungite.
N-am mai văzut aşa ceva.
Biata fată.
Poţi face ceva pentru ea?
Nu ştiu. Dar sunt convins că această infecţie necunoscută
îi îmbolnăveşte pe locatarii acelei clădiri.
Ştiu că te afectează când vezi atâta suferinţă.
Cu boala şi cu infirmitatea mă descurc, e profesia mea.
M-a afectat faptul că azi am dat peste un negru
la fel de fanatic ca orice alb.
Asta-i o boală pe care nu pot s-o vindec.
Aveam un gând să-l pocnesc zdravăn peste faţă.
Ce-ai fi rezolvat?
Aş fi fost satisfăcut.
Matthew, după tot ce-ai realizat,
să te cobori la nivelul ăsta...
S-a terminat. Să trecem mai departe.
Bine.
Ellen Corcoran a trecut azi pe aici,
voia să vorbească cu tine.
I-am spus că faci vizite pacienţilor. Părea tulburată.
Din nefericire pentru ea, nu-i ceva neobişnuit.
Matthew, e însărcinată.
Ştiu.
Atunci trebuie să ştii că nu o duce prea bine.
În mintea ei.
- Nu i-a spus lui Kevin şi eu cred... - Nu, Sara.
Mă întreb doar dacă o putem ajuta cumva.
Nu-i treaba noastră să intervenim.
Nu poţi vindeca o căsnicie ca pe boală.
Sara. Mi-a spus sergentul că eşti aici.
- Matthew a păţit ceva? - Nu, e bine.
Am venit din altă pricină.
Ellen a trecut astăzi pe la noi.
Îl căuta pe soţul meu.
Ce-i, nu se simte bine?
Are nevoie de tine acasă, lângă ea, nu...
Îţi mulţumesc pentru grijă,
dar uneori există nişte probleme între soţ şi soţie care...
Kevin, e însărcinată.
Ridică-te! Sus!
Te-ai culcat iar cu nevastă-mea, ticălosule!
Te înşeli, Corky! Nu m-am atins de Ellen!
Atunci al cui e copilul pe care-l poartă?!
Habar n-am.
Respiră. Respiră!
Mincinos afurisit! Am avut o dată încredere în tine. N-o să mai am!
Aşa-i cinstit, dar îţi jur pe prietenia pe care am avut-o odată.
Francis...
Copilul nu-i al meu, Kevin.
Nu este.
Subtitrarea BlackAmber/SubTeam pentru www.subs.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro