Din episoadele anterioare...
Mâine e lună plină.
Va fi eclipsă lunară. Cu toţii vom fi lipsiţi de puteri.
- Ce tot faci? - Îmi pare rău.
- Ăsta da sacrificiu! - Jennifer îi are pe toţi trei.
Găseşte Nemeton-ul!
Tu, Allison şi Stiles veţi fi sacrificaţi.
Va fi un fel de întuneric în jurul inimilor voastre.
Ce semnifică?
Nu ştiu... Ceva ce-am trasat cu degetele.
Eşti sigur de asta?
Mereu te plângi că nu se întâmplă nimic în oraşul ăsta.
Încercam să trag un pui de somn sănătos înaintea antrenamentului de mâine.
Stiles, aşteaptă! Stiles!
Ia staţi puţin! Delincventul ăsta mic îmi aparţine mie.
- Tată, ce faci? - Tinere, te conduc înapoi la maşina ta.
Tatăl tău e un consultant în securitate privată foarte respectat...
şi un comerciant de arme de foc, licenţiat federal.
Nu-i chiar o slujbă la birou, de la 9:00 la 17:00.
- Orele mereu vor fi aşa de târzii. - Înţeleg.
Doar că-i un pic ciudat când o ia la goană-n miez de noapte,
având la el nişte saci plini cu arme automate.
Mamă, ai grijă!
- Aproape l-ai omorât! - A alergat până-n mijlocul drumului!
- Trebuie să ne întoarcem. - Să ne întoarcem?
Dacă-i rănit? Mamă, întoarce.
Mamă!
Allison!
Gata, ajunge. Înapoi în maşină.
- Titrări.ro Team - www.titrări.ro
Traducerea şi adaptarea Unq Johnny
TEEN WOLF Sezonul 3, Episodul 12
Comentarii pe www.tvblog.ro
- L-am văzut! Ştiu unde e! - L-am mai văzut.
E o cioată... Un copac uriaş. Acum nu mai e uriaş. A fost tăiat.
- Încă e mare, foarte mare! - A fost noaptea-n care căutam cadavrul!
Aceeaşi noapte-n care te-a muşcat Peter.
Şi eu am trecut pe-acolo! Eram cu mama, cu maşina! Aproape lovisem pe cineva!
Eu am fost! Pe mine era să mă loviţi!
Îl putem găsi!
- Ce? - Aţi stat acolo mult timp.
- Cât de mult? - 16 ore.
Am fost în apă 16 ore?
Şi-n mai puţin de-o oră, va apărea luna plină.
Te-ai făcut bine.
Mă simt mult mai bine decât te simţi tu acum, iar asta datorită ţie.
Să sperăm că n-a fost în zadar. Luna îşi face apariţia, Derek.
Ţi-ai descărcat aproape toată bateria,
iar un Alfa complet încărcat va veni să te dezmembreze.
- Îmi revin în câteva ore. - Sincer, şi eu sper,
pentru că doar atât ţi-a mai rămas.
- Nu, frăţie! Nu te întorci la ei. - Am făcut un pact cu Deucalion.
Mai i se pare cuiva că asta sună ca un pact cu diavolul?
Oricum, ce mai contează?
Cred în continuare că n-o putem înfrânge pe Jennifer fără ajutorul lor.
Are încredere-n tine mai mult decât în oricine. Spune-i că se înşală.
Nu sunt aşa de sigur. Astfel de circumstanţe necesită
să te aliezi cu oameni ce-i consideri, în mod normal, duşmani.
Deci o să avem încredere-n el,
în cel care se consideră moartea, distrugătorul de lumi?
- În el o s-avem încredere? - Nu, n-aş avea încredere-n el,
dar l-ai putea folosi în avantajul tău.
Poate că Deucalion e duşmanul, dar poate fi şi momeala.
O caut pe Lydia.
- Ce vrei? - Am nevoie de ajutorul tău.
- La ce? - Să-i oprească pe frate-miu şi pe Kali...
... ca să nu-l omoare pe Derek.
- Mai merge? - Da, dar nu pentru mult timp.
Mai simte cineva mâncărimi şi nu se poate scărpina?
Înainte să spui asta, nu, dar acum simt.
Chiar o să coboare aici şi-o să ne taie beregatele?
Nu...
Mai întâi, o să ne stranguleze, iar apoi ne taie beregatele.
E doar vântul.
Ştim despre eclipsa lunară,
aşa că să nu crezi că o să aştepte Kali până îţi revii.
- E pe drum, iar frate-miu o însoţeşte. - Mie-mi convine. Derek?
- Vrei să fug? - Nu. Vreau să rămâi
şi să fii măcelărit de un Alfa psihopat, cu un fetiş pentru picioare.
Bineînţeles că vreau să fugi.
Sprintează, galopează, pleacă naibii din oraşul ăsta!
Dacă vrei să lupţi şi să mori pentru ceva, mie-mi convine,
dar fă-o pentru ceva semnificativ.
- De unde ştiţi c-o să fiu înfrânt? - Nu ştim, dar pun pariu că ea are o idee.
- Nu-i aşa, Lydia? - Nu ştiu nimic.
- Dar simţi ceva, nu-i aşa? - Ce simţi?
Simt... că stau într-un cimitir.
Ia şi tu ceva, orice! Stiles, n-o să-i miros boxerii lui taică-tu!
- Şosete? Bine, îi miros şosetele. - Iar eu ce fac?
Vezi ce găseşti în şifonierul tatei, orice are miros puternic.
Tatăl tău are un adevărat arsenal aici, domnişoară.
Scott...
- Ce cauţi aici? - Urmez singura pistă pe care-o am.
De vreme ce nu ştiu pe unde-ai fost, de ce nu iei loc, ca să putem discuta?
Şi tu la fel, Isaac!
De unde ştii cum mă cheamă?
Numele tău e unul din puţinele lucruri pe care le ştiu.
Sincer vorbind, restul m-a cam băgat în ceaţă, chiar şi cel mai mic indiciu.
Dacă vrei să-mi spui că n-ai niciun habar, să ştii că am aflat asta acum mult timp.
Chiar sper să evit ruşinea de a-mi chema fiul într-o cameră de interogatoriu.
Sper din tot sufletul.
Unde e?
Parc-a spus că se duce la cumpărături, are câteva comisioane...
- Obişnuita... după-amiază de vârcolac. - Cu cine crezi că vorbeşti?
Cu cineva care are nevoie disperată de-o pedichiură.
M-aş bucura să-ţi fac o recomandare.
Zău?
Să nu suni până nu eşti la cel puţin 200 km depărtare.
Pleacă!
N-o să mint. Sunt puţin tulburat, nu doar de numărul părinţilor dispăruţi,
dar şi de faptul că aceştia sunt tatăl lui Stiles, tatăl tău şi mama ta.
Ai mei sunt morţi amândoi.
Păstrează apatia clişeică adolescentină pentru profesorii tăi de la liceu.
Voi trei ştiţi mai multe decât spuneţi
şi sunt dispus să vă ţin aici toată noaptea, dacă e nevoie.
Şi-a luat cineva sarcina prea în serios?
- Nu ea e problema. - Poate că problema e loialitatea ta.
Dumnezeule... O să se lase cu violenţă?
Probabil.
Aşadar... cine vrea să fie primul?
Aşa, Kali. Uită-te la mine.
Uită-te la faţa mea.
Ştii ce-i necesar ca să poţi arăta aşa, normal?
Nu-mi pasă.
E nevoie de putere.
O putere ca asta.
Ar...
Ar fi trebuit...
Ar fi trebuit să-ţi smulg capul!
Cum îi place dlui antrenor să spună? Cu cât sunt mai mari...
- Nu ne poţi ţine aici. - Fără mandat, nu puteţi.
Biroul e plin de cauze probabile.
Tatăl meu e un consultant în securitate privată foarte respectat
şi un comerciant de arme de foc, licenţiat federal.
Pentru asta, trebuie să ai câteva arme.
De exemplu, arbaleta asta tactică, cu o forţă de declanşare de 79 kg.
Sau cuţitul ăsta de luptă din oţel carbon...
Desert Eagle de calibru 50...
Grenadă fumigenă cu inel declanşator...
Hai!
Scott, aşteaptă!
Haide!
Ce vrei de la mine?
Vreau să faci ceea ce ştii să faci cel mai bine, Lydia.
Vreau să ţipi.
- Ce naiba a fost asta? - Lydia.
Trebuie să ne întoarcem.
- Eşti bine? - N-am ştiu ce să-i spun.
Nu mi-a venit nimic în minte, dar ce-ai făcut tu a fost nemaipomenit.
Încă n-am primit nimic de la Stiles. Tu?
- Nici eu. - Bine. Nu-l putem aştepta. Haideţi.
Ai cam sosit în ultima clipă, nu-i aşa, Scott?
- Am întârziat puţin. Unde-s ceilalţi? - Sunt ocupaţi cu alte scopuri.
Deci, suntem doar noi împotriva ei?
Cred că vei fi surprins ce echipă bună vom forma.
Luaţi-l pe Stiles, iar apoi mergeţi la pivniţă, bine?
O s-o ţinem pe Jennifer pe loc destul încât să-i scoateţi de-acolo.
- Cum o să faci asta? - Am un plan.
- Ai făcut asta pentru mine? - Pentru noi. Pentru toate victimele lor.
Nu-mi mai vorbi ca un politician. Nu mai încerca să mă convingi de cauza ta!
Bine, atunci. Te voi convinge de cauza altcuiva.
De cea a lui Scott. Îi poţi salva mama şi pe tatăl lui Stiles.
Cum?
Am nevoie de un gardian, iar acest rol poate fi îndeplinit
ori de cei trei părinţi pe care am fost forţată să-i răpesc,
ori de tine.
Nu te pot ajuta. Nici măcar nu mai sunt Alfa.
Tot ce trebuie să faci e să mă ajuţi să-l prind pe Deucalion,
la locul şi timpul potrivit.
Tocmai ai omorât trei de una singură. De ce mai ai nevoie de mine?
Nu l-ai văzut la apogeul puterii sale. Eu l-am văzut.
Dacă-l are pe Scott de partea lui, fără tine n-am nicio şansă.
- Derek, să n-o crezi. - Eclipsa e-n avantajul meu,
dar luna va fi în umbra pământului doar 15 minute.
Atât ţine şansa mea. Nu e o decizie la care să te gândeşti mult.
Mă ajuţi să-l omor, iar ceilalţi vor supravieţui! Ajută-mă!
- Sigur mergem pe unde trebuie? - Suntem aproape.
- Poţi să miroşi ceva? - Încerc, dar nu pot...
Aud ceva.
E un... emiţător de-al tatălui tău.
- Eşti sigur? - Trebuie să fie. Hai!
Dumnezeule...
- Slavă Domnului! - Ne-ai găsit.
- Unde-i Stiles? Unde-i fii-miu? - Şi Scott?
- Sunt pe drum. Vor veni să ne ajute. - Bine.
Trebuie să plecăm. Lydia, putem aduce ajutoare.
- De la cine? - Nu ştiu, dar nu putem rămâne aici.
N-au murit.
- Parcă ai spus că ai un plan. - În prima oră,
Jennifer ne-a trimis tuturor un mesaj. A fost ultima frază
din "Inima întunericului" de Joseph Conrad.
Acum, eu am să-i trimit un mesaj.
NUMĂRĂTOAREA INVERSĂ PÂNĂ LA ECLIPSA LUNARĂ
Mesaj nou de la Scott McCall
Vezi simbolul ăsta? E simbolul răzbunării.
Vorbeşti despre echilibru, despre salvarea oamenilor.
Noi ştim ce vrei cu-adevărat, iar acum ştii unde să ne găseşti.
Grăbiţi-vă!
Aveţi grijă!
Hai! Să ieşim de-aici!
Cora, trage masa aia!
- Ţine-l de mână! - Gata!
- Îi poţi salva? - Numai dacă încep să se vindece.
Ce tot faci?
Poate-i greu de crezut, dar, de fapt, încerc să te-ajut pe tine.
Frate contra frate.
E de-a dreptul american.
Eşti pregătită, Jennifer?
Ţi-ai adunat ierburile? Te-ai rugat la zeii tăi antici şi la stejari?
Ai spintecat cumva gâtul unui copil? Vrei să le-arătăm de ce a trebuit
să sacrifici nouă oameni nevinovaţi doar ca să te înfrunţi cu mine?
Sau s-a mărit numărul la 12?
E blocat. Vezi ceva?
Aveţi grijă!
Isaac!
Melissa! Hai!
Omoar-o!
Fă-o!
Omoar-o acum. Părinţii voştri sunt pe moarte.
Furtuna ce-o auzi... Îi îngroapă de vii.
E legătura ei cu curenţii telurici. Omoar-o şi totul se va sfârşi.
Nu se va sfârşi. Nu cu mine.
Te va pune să-i ucizi pe toţi cei pe care-i iubeşti.
- Asta face el. - Sunt pe moarte, Scott...
Mama ta şi părinţii prietenilor tăi. Omoar-o acum şi s-a terminat.
Devino acel Alfa... cel care ţi-e scris să fii!
Devino un ucigaş!
- Încă n-au murit. - Şi cine-o să-i salveze? Prietenii tăi?
Haita mea.
Mi se pare mie sau avem din ce în ce mai puţin spaţiu?
Poate că doar ai nevoie de puţină îndrumare.
Am uitat să-ţi spun ceva. Ceva ce mi-a spus Gerard.
"Deucalion... nu-i mereu orb."
Eclipsa... a început.
Nu...
- Nu mai pot. Nu mai pot s-o ţin! - E prea grea!
Mereu am spus că aluminiul e mai bun ca lemnul.
Jennifer!
- Nu ştie! - Ce să ştie?
Cum arăţi cu-adevărat.
Ştie costul aducerii lui Kali în haita lui, dar n-a văzut niciodată cu ce-ai plătit.
Nu... N-a văzut.
Întoarce-te cu faţa la mine!
- Ce-i asta? - Când l-ai vindecat, te-a slăbit.
La fel am păţit şi eu când am vindecat-o pe Cora.
N-o să mai ai putere timp de câteva minute.
Atunci, fă-o tu. Omoară-l!
- Nu. - Poftim?
Cum spunea mama mereu, sunt un prădător.
Nu trebuie să fiu ucigaş.
Lasă-i să plece!
Cele 15 minute ale tale au expirat.
Cum ţi-am spus, Derek! Ori tu, ori părinţii!
Acum bănuiesc că trebuie să-i aleg pe ei. În câteva minute, vor fi morţi,
iar eu nu voi mai avea nevoie de-o eclipsă lunară,
ca să omor un lup demon.
Ai mai încercat asta, Scott. Îmi amintesc că nu prea ai avut succes.
Cum ai făcut asta?
Acum sunt un Alfa.
Orice faci ca să cauzezi furtuna asta, încetează.
Altfel, te omor chiar eu.
Nu-mi pasă cum o să-mi afecteze culoarea ochilor.
Mie nu-mi va schimba culoarea, aşa că lasă-mă pe mine!
S-a terminat?
- Ştiam eu... - Ce?
Ştiam eu că mă placi.
- Scott? - Sunteţi bine?
Da, suntem bine... cu toţii. Tu eşti bine?
- Cam aşa ceva. - Vii să ne iei?
- Da, sigur. - Minunat.
Adu o scară.
Mama mi-a spus că, odată, ai fost un om al viziunii.
Te lăsăm în pace, fiindcă sperăm că poţi redeveni acel om.
Dar, dacă nu, faptul că ţi-ai recăpătat vederea nu va mai conta,
fiindcă nu ne vei vedea când vom veni.
- Înapoi la depozit? - Ăsta-i planul.
Şi dacă am un alt plan?
Deaton a spus că ceea ce-am făcut ca să vă salvăm
s-ar putea să atragă nişte lucruri aici. Beacon Hills va redeveni un far.
Sper că nu.
Mă gândeam că poate-ar trebui să fiu pregătită.
Să devin o luptătoare mai bună şi să învăţ ce mai mă poţi învăţa.
- Şi poate mai multe lucruri. - Însă vom avea un nou cod.
Îi protejăm pe cei care nu se pot proteja singuri.
Sincer, nu ştiu dacă se va mai întoarce vreodată.
O parte din mine speră asta,
dar o alta speră că poate-i va fi bine altundeva.
Tatăl meu se pare că nu va pleca prea curând.
Dar, dacă rămâne...
... nu înseamnă că e şi binevenit.
Eu şi Stiles o simţim în fiecare zi, exact cum ai spus,
iar asta-mi aminteşte de citatul cu care Jennifer a început prima oră.
Fiindcă atunci când o simt,
e ca şi cum aş privi "inima unei uriaşe întunecimi".
- Şi ce faci, în schimb? - Îmi caut prietenii.
- Cum a rămas cu dra Blake? - Nu ştiu...
Când ne-am întors în distilerie, cadavrul ei dispăruse.
Te rog...
M-ai mai salvat o dată.
Bineînţeles că eşti tu.
Toţi ceilalţi suferă, dar, cumva, tu ieşi în avantaj.
Iar acum că Scott e Alfa, îi vei putea fura puterea.
Vei fi Alfa din nou.
Din nou?
Eu... sunt... vârcolacul Alfa!
Mereu am fost vârcolacul Alfa!
Traducerea şi adaptarea: Unq Johnny @ www.titrări.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro