Cercetătorii lucrează în prezent
la crearea unei hărţi a creierului uman.
Poate fi cea mai complexă hartă care a fost creată vreodată.
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa!
Miliarde de neuroni creând trilioane de conexiuni.
Salut!
La prima privire par complet la întâmplare.
Ai grijă. E fierbinte.
Dar nu este absolut nimic întâmplător la ele.
Toate acele conexiuni trebuie să fie într-un tipar specific.
Este conceput să îndeplinească o funcţie.
Aceste conexiuni decid totul la noi.
Ceea ce iubim,
ceea ce urâm,
ceea ce spunem,
ceea ce facem...
Fiecare acţiune a noastră.
Deschide palma, Mickey.
- Aşa? - Exact. Aşa.
Da, frate!
Acum strânge-o.
În timp ce el se gândeşte la mişcări, noi vedem activitate cerebrală
aici şi aici. Aceste zone iluminate.
Interfaţa creier-computer este cheia
către noi posibilităţi, fie că vor fi proteze mecanice
pentru tetraplegici ca Mickey...
Sau mă lasă să câştig din nou la Tetris.
Fiţi atenţi. Relaxează-te!
Dar unde-i dr Torres?
Cum de ratează asta? E cea mai tare chestie pe care am făcut-o.
Shane, trimite-i din nou un mesaj.
- S-a întâmplat ceva? - Nu-i multă activitate în lobul temporal.
Nu este nimic aprins.
- E conexiunea proastă cu senzorul? - Sper.
Dacă nu, e o conexiune proastă în creierul lui.
Programează-l pe Mickey la un RMN.
Am adus asta de acasă din greşeală.
Poţi s-o pui cu celelalte în geanta pentru scutece?
Şi încerc eu s-o găsesc pe Torres.
Şi cum e să fii în anul doi?
- E un pas înainte, nu? - Astea sunt repartizate?
Da. Există un halat cu numele tău pe el.
De ce eşti atât de fericită?
Nu pot să-ţi spun. Ai vrea tu, dar nu pot.
Aşa că nu întreba.
Astea de ce n-au uşi?
Parcă-i invită pe toţi să ne vadă lucrurile intime.
E un halat pentru Heather Brooks.
- Dumnezeule! - Pe bune?
- Se poartă ciudat? - A picat examenul?
A plecat imediat, n-a venit să sărbătorim.
Pe lângă asta, m-a sărutat.
Da, a sărutat-o. Poate că asta e.
Înţeleg perfect. Şi mie mi se întâmplă ceva secret.
Aici nu e cafea. E de rău.
Dar eu nu vă pot spune cine m-a sărutat.
- Salut! - Salut! M-am trezit la tine acasă...
- Singură, din nou. - Am fost plecat până târziu.
Sunt deja trei nopţi.
Am ieşit. Asta-i tot.
Am luat examenul de stagiatură. Nu mi-ai spus nimic.
Se întâmplă ceva? Alex, vorbeşte cu mine.
Alex?
Credeam că nu mai pleacă.
Ai primit mesajul meu? Am luat examenul.
Da, l-am primit. Ţi-am răspuns.
Am scris Felicitări".
Speram să te văd.
Ne-am distrat minunat în seara aceea.
Da, a fost amuzant.
Simt că sunt pregătită să trec la nivelul următor...
Ştii ceva, nu-i o idee bună...
La serviciu? Înţeleg perfect.
Ne vedem diseară?
M-ai chemat?
- Dr Edwards, Ben Bosco, soţia lui, Joyce. - Bună ziua!
- Are fractură de gleznă. - Pe banda rulantă de la aeroport...
Alergam să prindem legătura către Alaska...
- Să vedem aurora boreală. - A căzut de pe chestia aia
- ...şi am auzit pocnitura. - Parcă lumea întreagă pusese frână
- ...şi eu continuam să merg. - Şi iată-ne aici.
Are nevoie de analize complete şi un consult ortopedic.
Fă şi o radiografie toracică, poate fi ceva chirurgical.
- Ţine-mă la curent. - Bun. Voi face radiografiile.
- Scuzaţi-mă. - Scuze.
- Eşti sigur că nu-i stânjenitor? - Eu te-am chemat.
Robbins nu ştie că ne întâlnim, nu?
Nu vreau să dau la schimb...
orice-ar fi între noi ca să asist la o operaţie.
Nu.
Bine. Vreau să rămânem la nivel profesional.
- La serviciu. - Da, desigur.
N-ar trebui să le spunem celorlalţi? Am spus câtorva.
Da, ai putea. Ar trebui.
- Eu aş spune. - Bine.
- Suntem la serviciu, aşa că... - Mulţumesc pentru telefon.
Cu plăcere.
- Bună ziua! - Scuzaţi-mă.
E ziua când îţi aduci prietena la lucru?
Robbins are o pacientă de trei luni cu tumoare teratoidă
şi Emma, adică doctor Marling,
va asista.
Ce drăguţ!
- N-o să fie stânjenitor, nu? - Pentru mine? Nici vorbă.
Pentru ea va fi stânjenitor? E genul care se sperie de fosta soţie?
- La naiba! - Mer!
Ce se întâmplă?
Nimic.
Încerc să mă decid asupra proiectului de cercetare.
Să decizi între ce şi ce?
Nimic. Mă descurc.
Durerea asta nu trece.
Am o durere persistentă în umărul stâng.
Şi care credeţi că este cauza?
V-aţi rănit în cădere?
Tu să-mi spui. Tu eşti doctorul meu.
Aşa-i, scuze. Dar sunteţi şi profesorul meu.
Scuzaţi-mă. Dr Bailey.
Îţi aminteşti să fi citit pe undeva
despre cercetări neîncheiate despre grefe de venă portă şi iliacă?
- De ce? - Azi e ultima zi
pentru înscrierea la bursa de la Institutul Naţional de Sănătate.
Şi nu mă pot hotărî
- ...între ischemie... - Urinezi pe copac.
În primul an ca îndrumător ţi-a fost teamă să n-o scrânteşti.
Aşa că a luat cazurile uşoare. A stat în banca ei.
Dar în al doilea an trebuie să facă progrese.
Ia cazurile ostentative, îşi publică studiile,
îşi marchează teritoriul. Urinează pe nişte copaci.
Vena portă îţi spune ceva?
A fost proiectul mamei tale.
Inclavarea venei porte cu grefă de venă iliacă."
Ellis lucra la el când s-a îmbolnăvit.
E în jurnalele pe care mi le-ai dat.
Fir-ar să fie!
Am şi eu o cană ca asta.
Dacă nu te întorci cu un diagnostic concret
pentru durerea din umărul meu, te scot de la cazul meu.
Ca medic sau ca studenta dv?
Ieşi.
Am nevoie de un diagnostic diferenţial pentru durerea din umărul lui Webber.
Artrită, bursită... orice boală cu "ită" mai au bătrânii.
Aştept rezultatul tomografiei toracice pentru pacientul cu glezna fracturată.
Ai cafea!
Alex nu vorbeşte cu mine.
Din cauză că l-am forţat să vorbească cu haimanaua de taică-său.
Alex are tată?
- Ai vorbit cu Shane? - Încă sper să treacă de la sine.
El m-a sărutat, nu eu pe el. E problema lui.
Are o tumoare imensă la inimă.
Ba nu...
are o gleznă ruptă.
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 10 Episodul 6
Traducerea şi adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Mulţumesc. - Cu plăcere.
- Te simţi bine? - Da, de ce?
Am testat noii senzori cu Mickey Wenschler.
Şi a fost un mare succes. Dar a întrebat întruna de ce nu eşti acolo.
N-ai primit mesajul meu?
Mesajul tău spunea n-o să vin".
Bine, uite cum stă treaba.
Mutarea înapoi acasă m-a făcut să simt că trebuie neapărat să mă mut acasă.
Să mă concentrez pe ce-mi place. Eu mă ocup de regenerarea cartilajului.
- Ce vrei să spui? - Nu voi continua proiectul.
- Dar tu ar trebui să ţi-l însuşeşti. - Nu, e proiectul tău.
Mickey e pacientul tău. Eu nu pot, n-am timp. Eu şi Meredith
suntem prea ocupaţi cu copiii.
- Şi ea are nevoie de timp. - Să renunţăm la el.
- Nu facem niciun rău. - Spune-i asta lui Mickey Wenschler.
Mickey nu va păţi nimic. Edwards, ţi-am văzut pacientul cu glezna ruptă.
Nu trebuie operat, pune-i atelă.
- Ba o să păţească, îl omoară. - Ştiu.
Nu pot să fac asta.
Ce să faci?
- Trebuie s-o găsesc pe Kepner. - Cine a spart asta?
Eu, îmi pare rău. Mi-a căzut din mână.
Dr Yang, vă uitaţi la asta?
- Măiculiţă... - E rău, nu?
- Nu era a ta... - Shane, nu acum!
E o malformaţie artero-venoasă foarte urâtă în ventriculul stâng.
Probabil forţează valva. Dacă nu e tratată, moare în câteva luni.
A venit aici pentru o fractură de gleznă.
Şi-acum trebuie să-i spun că e pe moarte.
Lasă-mă să-i văd analizele de sânge şi îi vom spune împreună.
Mulţumesc foarte mult.
Spitalul ăsta e un labirint.
- Ea e dr Robbins? - Da.
Dv cine sunteţi?
- Dr Robbins, sunt Emma Marling. - Da.
- Asistaţi la operaţie. - Şi eu mă pregătesc.
Sper.
Murphy, îmi pare rău. E şi dr Marling,
nu mai e loc. Data viitoare?
Am făcut o prezentare părinţilor micuţei Erin
şi suntem gata s-o ducem la operaţie.
Murphy, îi arăţi de unde poate lua un halat?
Chirurg în vizită?
Da, la chirurgie materno-fetală. Studiază procedee
minimum invazive de rezecţia teratoamelor intrauterine.
Şi arată super. Bine că voi fi acolo pe post de însoţitor.
Cum, încă nu glumim pe tema asta?
Ne vedem în sala de operaţie.
- Poftiţi. - Jurnalul mamei. De unde-l ai?
Webber m-a trimis acasă la el. Şi trebuie să aflu de ce-l doare umărul.
- Pot să plec? - Da.
- Despre ce-i vorba? - Fonduri pentru cercetare.
Încerc să mă hotărăsc între studiul ischemiei
şi chestia asta cu vena portă la care lucra mama.
- Asta! - E pe jumătate făcut.
Şi nu-mi place să profit de numele mamei.
E povestea ta.
Tânăr chirurg strălucit termină munca mamei ei, un chirurg strălucit mort."
Se scrie de la sine. Investeşte în marca ta.
- Parcă aş fi o băutură răcoritoare. - Eu asta fac.
Reinvestesc în mine.
- Ăsta-i motivul perfect... - Nu-i aşa?
Să n-o fac.
Poftim, Shane. Sunt nişte chestii tari acolo.
- Bucură-te de ele. - Nu pricepi.
Astea sunt RMN-urile lui Mickey?
Dr Shepherd, mă întrebam dacă v-ar deranja să nu mai lucrez cu dv de mâine.
- Te-am cerut pe tine în mod special. - Ştiu.
Ceea ce s-a întâmplat anul trecut între tine şi Brooks... am fost nedrept
şi speram să am o şansă să îndrept situaţia.
Acum că Brooks nu mai este...
- Îi iau locul? - La naiba!
De asta nu se aprindeau senzorii.
- Are un gliom. - Îl puteţi opera?
Pot să încerc cu nişte adeziv.
Adeziv pentru embolizări. Îl folosim la anevrisme artero-venoase.
Pompăm lipici în vasele de sânge,
el se întăreşte şi opreşte circulaţia sângelui către tumoare.
Aş putea încerca. Nu. Ajunge până la trunchiul cerebral.
- E prea periculos. - Şi pe cale chirurgicală?
E acelaşi lucru. Mi-e teamă să nu fac mai mult rău.
Este o tumoare mortală.
Este o malformaţie venoasă
şi fără intervenţie imediată,
mă tem că pronosticul e foarte prost.
Da, asta este.
De ani de zile mor din cauza ei.
Aţi ştiut şi n-aţi spus nimic?
- Regret. - În anamneză...
Am fost atât de îngrijorat că pierd avionul...
Este o malformaţie artero-venoasă neoperabilă. A fost diagnosticat...
- Un an şi jumătate. - Acum doi ani.
- În ianuarie. - Şi în fază terminală.
Ce să facem?
Am demisionat, ne-am lichidat depozitele.
- Şi am început să călătorim. - Da, am făcut multe...
Am călătorit, am avut activităţi, am trăit cât puteam
în timpul pe care-l mai aveam.
Doctorul dv sau doctoriţa a încercat radioterapia?
- Da, a încercat. - Înfăşurare endovasculară?
- Da, fără succes. - Şi substanţele care provoacă scleroza...
Dar un transplant? Sau ce-ar fi...
Sunt multe...
Scumpa mea... ştiu că e greu.
Şi pentru noi a fost greu. Dar trebuie să renunţi.
Pentru că eu nu pot face nimic. Cea mai bună cale
este să-l lăsăm în pace şi să sperăm că va fi bine.
Vom continua studiul, nu?
- De ce? - Este prea periculos.
Şi tumoarea ne-ar putea da rezultate greşite.
Şi dacă scoateţi tumoarea?
- Aş putea să continuu testarea. - Aţi putea, dar...
Atunci scoateţi-o!
Suntem aşa de aproape, nu-i aşa?
Azi-dimineaţă am făcut nişte paşi uriaşi
- faţă de cum eram data trecută... - E mult prea periculos.
O să te operăm, o să-ţi scoatem senzorii
- şi apoi îţi închidem craniotomia... - Şi dacă nu-mi dau acordul?
Poftim?
Dacă spun că nu puteţi să-mi scoateţi senzorii
dacă nu-mi scoateţi şi tumoarea?
Mickey, trebuie să-i scot.
Îmi pare rău, amice.
Accesul interzis.
Nu ai voie la mine în cap decât dacă pleci cu tumoarea aia.
Ce noroc de voi că puteţi să folosiţi aparatul de electrocauterizare.
E prea mare ca să poată fi utilizat la operaţiile intrauterine.
Numai puţin, Emma. Alex, am nevoie de un sfat.
Cum procedezi atunci când ai o aventură de o noapte...
sau nu, nici măcar atât. Atunci când îi faci ochi dulci cuiva
şi ea se ataşează mult prea repede?
Ştii cine e aşa?
Leah Murphy.
Serios?
Da, m-am culcat cu ea o dată, poate de două ori.
S-a fixat de mine de parcă aveam lipici.
Fata aia ajunge de la zero la te iubesc" în şapte secunde.
N-am simţit niciodată aşa ceva.
Şi dacă v-aş spune cine e, aş crea o grămadă de probleme:
mie, persoanei în cauză şi probabil şi spitalului.
Aşa că vă rog să nu mă întrebaţi.
Să aibă ceva la inimă?
- A avut insuficienţă ventriculară. - Poftim?
Pe Webber îl doare umărul.
Ai vorbim cu Alex?
Da, am încercat. Tot fuge de mine.
Îţi dă papucii. Mie aşa mi-a făcut.
Se preface că nu exişti până când nu vei mai exista.
Şi când nu vei mai exista, o să facă sex cu altcineva.
- De ce îmi lipeşti cana? - Nu-i a ta, e a lui Shepherd.
Cana asta era responsabilitatea mea.
- Cum ai spart-o? - S-a speriat de o tumoare.
E o malformaţie artero-venoasă şi e foarte urâtă.
Imposibil de operat.
Probabil că mai are doar câteva luni de trăit,
iar el şi biata lui soţie încearcă să profite de timpul care le-a mai rămas.
Dar cu lipici?
Ce-i cu lipiciul?
Scuze. Pentru malformaţia artero-venoasă...
Aceasta. L-am auzit pe dr Shepherd vorbind despre adezivul de embolizare
care se foloseşte la malformaţii artero-venoase neurologice şi mă gândeam...
Această abordare s-a folosit vreodată în cazul celor de la inimă?
Din câte ştiu eu, nu. Deci nu.
Se foloseşte adeziv la cele neurologice pentru că sunt microscopice.
Aceste vase de sânge sunt enorme.
- Adică nu merge? - Adică mi-ar trebui o găleată de lipici.
Cu adeziv nu merge, cu radiaţii nu merge
şi nu vreau să intervin chirurgical. Risc să-l omor.
Aşa că-ţi ţine senzorii ostatici în craniul lui?
Nu e amuzant, Callie. Trebuie să vorbeşti cu el.
E Mickey. Mai lasă-l câteva ore.
O să se răzgândească.
Nu vrei să vorbeşti cu el
pentru că nu vrei să-l priveşti în ochi şi să-i spui că renunţi la asta.
Şi sigur nu vrei să-i spui de ce renunţi la asta.
De ce?
Ai început acest proiect pentru Arizona.
Când ţi-ai pierdut interesul pentru ea, ţi-ai pierdut interesul şi pentru proiect.
Îţi laşi problemele personale să stea în calea unor luni întregi de cercetare.
Şi tu faci la fel.
Ai spus că renunţi la studiul ăsta ca să stai mai mult cu copiii,
- E cu totul altceva. - De ce e altceva, Derek?
Pentru că familia ta e perfectă, iar a mea e un dezastru?
Pentru că tu renunţi la cercetare ca să-ţi ajuţi soţia,
iar eu fac asta ca s-o uit pe-a mea?
- Ştiu prin ce treci. - Ba habar n-ai.
Voi aţi găsit o cale să puneţi lucrurile cap la cap.
Şi credeam că reuşiserăm şi noi, dar...
acum încerc să fac asta de una singură, aşa că...
Fii îngăduitor cu mine, bine?
O să vorbesc eu Mickey.
Şi o să vă pun o serie de întrebări.
Jucaţi tenis?
Dumnezeule mare!
Duceţi des greutăţi, cumpărături şi altele, cu mâna care vă doare?
Stau în patul acesta de o lună.
Încerc să fiu meticuloasă.
Aţi avut recent partide de sex extenuante?
Sar peste asta...
Şi peste asta...
Nu am rezultate
Domnule, vă e...
Nu e din cauza tenisului şi nici din cauza inimii.
Mai caută.
Ieşi şi ia şi chestia aia cu tine.
N-am timp de aşa ceva.
Leziunile de reperfuzare ale ţesutului ischemic în traumatismele toracice?
Ce s-a întâmplat cu vena portă?
Ştiu că ischemia este plictisitoare,
dar studiul mamei în domeniul venei porte este depăşit.
Deja le facem din grefe obţinute cu celule stem.
Şi nu vreau să fiu comparată cu mama toată viaţa mea.
A fost o femeie de deşteaptă.
Mai rău ar fi să nu fii comparată cu ea.
Nu ştiu cum să duc acea cercetare mai departe.
Şi nici nu pot să tipăresc prostia asta!
Te simţi bine?
Prin bioinginerie am creat vase de sânge la imprimanta 3D.
Da.
Nu cred că a mai făcut cineva vreodată aşa ceva pentru o venă portă.
Nu s-a mai făcut niciodată aşa ceva.
Adezivul se foloseşte de obicei la creier, dar vreau să încerc şi în cazul inimii dv.
E o abordare îndrăzneaţă.
Vreţi să spuneţi că...
Am mari speranţe că v-aş putea salva viaţa.
Îngrozitor.
Poftim?
După ce am aflat de boala lui Ben, am vândut tot.
Am lichidat toate depozitele.
Am dus cărţile de credit până la limită.
Am fost în Europa. Am fost în India.
Am fost în Maroc. Am închiriat o insulă.
Am fost cu avionul acela în care devii imponderabil.
Costă 5 mii o urcare.
- Şi noi ne-am dat de 11 ori... - Pe urmă am cumpărat o barcă.
Şi am aruncat-o în aer pentru că am vrut să vedem cum arde.
Avem datorii de sute de mii de dolari.
- Cum aveaţi de gând să plătiţi... - Cu asigurarea de viaţă.
- Ben şi-a făcut un plan foarte bun. - Cel puţin aşa credeam.
Supravieţuirea nu era în plan.
Şi totuşi, iubire...
O să încercăm, nu-i aşa?
Staţi.
Ce riscuri sunt?
Aşa cum v-am spus,
nu s-a mai făcut vreodată aşa ceva pe o inimă care bate.
Aş putea să mor?
Aş putea să mor pe masa de operaţii?
E posibil.
Atunci mai avem o speranţă.
Vreau un radiograf portabil în sala de operaţii.
- S-ar putea să fie nevoie să-l deschid. - Da?
Nu ştiu ce o să se întâmple.
Nu s-a mai făcut niciodată aşa ceva.
De cât de mult adeziv credeţi că o să avem nevoie?
Repet, nu s-a mai făcut niciodată aşa ceva.
Ca să nu avem probleme, strânge-l pe tot.
- Unde e? - Unde e ce?
- Jurnalul mamei. - De unde să ştiu eu?
Caietul negru...
Carneţelul negru pe care ţi l-am dat azi...
- Îl vreau înapoi, Shane. - Cred că i l-am lăsat lui Edwards.
- Edwards! - Da?
Au nevoie de la Urgenţe de patul acesta. Poţi să mă ajuţi?
Şi ce se întâmplă cu domnul Bosco?
De ce un caz de fractură de gleznă a ajuns la pre-operator la cardiologie?
Poftim?
Nu poţi să-i schimbi tratamentul fără...
N-am făcut eu asta. Cardiologul l-a declarat inoperabil.
Şi atunci cum a ajuns la pre-operator?
- Cine l-a consultat? - Dr Yang!
- Da? - Scuze. Am fost aici mai devreme
şi cred că mi-am uitat telefonul.
Ce avem aici?
Un caz de malformaţie artero-venoasă.
Fac o embolizare lichidă cu adeziv.
Adeziv pentru anevrisme cerebrale?
S-a mai făcut vreodată aşa ceva pe inimă?
Mulţumesc. Ei, bine, nu.
Eşti sigură că o să meargă?
Răspunsul e tot nu.
Sunt impresionată de enormul tău curaj.
Aş vrea să rămân să văd şi eu.
Eu sunt Cristina... Cristina Yang. Aşa, ca să ştii.
Da, ştiu. Ne-am mai întâlnit, chiar de mai multe ori.
Emma Marling.
Ştiu. Vreau să spun că sunt fosta soţie a lui Owen.
A! Da.
Corect.
Arată nemaipomenit. Abia aştept să aud cum a decurs.
Noapte bună!
- N-aveai de gând să-mi spui noapte bună? - Bună!
Am plecat. Ne vedem mai târziu.
Chiar?
Probabil că nu.
- Probabil că o să ajung târziu. - Te vezi cu altcineva?
Asta e?
- Trebuie să ştiu. - Nu e asta.
Atunci ce e?
Nu e treaba ta.
E între mine şi Shepherd,
- şi i-am spus deja tot ce trebuie să ştie. - Mickey...
Mickey, uită-te la mine.
Dacă mă uit, o să câştige extratereştrii.
Ai putea să mori de la operaţia asta.
Nu v-am povestit niciodată cum am ajuns tetraplegic, nu-i aşa?
Ai avut un accident de maşină.
Am provocat un accident de maşină...
pentru că eram beat. M-am îmbătat, m-am urcat la volan, am lovit o altă maşină
şi am omorât două adolescente... Lindsay şi Cheryl.
Şi iată-mă acum, o grămadă de gunoi.
Nu pot să mă mişc, nu pot să merg, nu pot să fac nimic
decât să mă gândesc la ce le-am făcut familiilor acelor fete.
Sunt oameni care au grijă de mine,
oameni care mă hrănesc
care să rad şi mă spală,
iar eu nu merit osteneala lor.
Meritam să fi murit în maşina aia.
Şi îmi doresc asta în fiecare zi... de nouă ani încoace.
Dar atunci când mi-aţi cerut să fac asta,
când am avut şansa să fac ceva bun pentru cineva,
pentru prima dată,
m-am gândit că merită să mai stau pe aici.
Chiar dacă mor,
îmi las creierul în folosul ştiinţei, măcar aşa să ajute la ceva.
Lăsaţi-mă să fiu de ajutor.
Vă rog.
Şi cum pot să vă ajut?
Salut! La fel ca aseară?
Da, mulţumesc.
Chiar îţi place de băieţii ăştia, nu?
Tot cred că e o idee proastă.
Ştiu, dar e ideea potrivită.
Mickey nu are nimic de pierdut, în schimb are o grămadă de câştigat.
Bine, îl programez pentru mâine dimineaţă.
- Bine. - Nu, stai. Nu pot mâine dimineaţă.
Bailey are vizita periodică la doctor,
eu am două discectomii legate,
iar Zola şi cu mine trebuie să mergem la ora de dans.
Trebuie să-l operez în seara asta.
Zola, tu şi frăţiorul tău o să mai staţi încă puţin la creşă. Da, iubire?
Nu, lasă, îi duc eu. Mă ocup eu.
- Hai! Pe aici, micuţilor. - Trimite-i un mesaj lui dr Ross.
Bine.
Mai mult lipici.
Ni se cam termină stocurile.
Atunci fă rost de mai mult.
Cred că trebuie să umplu toată asta.
Cateterul s-a lipit de venă.
Dar ştiu că e bun lipiciul ăsta, nu glumă.
E bine să trageţi aşa de tare?
Şi ce vrei, să-l las acolo?
Gata, l-am scos.
Cum ţi-a venit ideea asta?
Nu ştiu.
Doar am unit punctele între ele.
Eşti plin de surprize, rechinuţule.
Instincte inovative şi instincte criminale...
Ce mai ascunzi tu pe acolo?
Ce crezi că o să găseşti?
Dacă nu e artrită sau bursită sau leziuni ale coafei rotatorilor
şi dacă n-aveţi nimic la inimă, atunci n-are de ce să vă doară,
decât dacă e o durere reflexă, care ar putea fi cauzată de un nerv
sau de o iritaţie diafragmatică, aşa că...
Nu aveţi nevoie de o radiografie.
Bravo!
Aveţi nevoie de o ecografie.
Speri că nu te gândeşti că sunt însărcinat!
- Cheam-o aici de urgenţă pe dr Edwards. - Imediat.
Trebuie să fac o ecografie.
Eşti însărcinată? Alex ştie?
Nu, trebuie să fac o ecografie cuiva.
- Ai văzut-o pe Edwards? - Alex crede că sunt însărcinată?
Am şi eu o cană ca asta.
Pe unde naiba ai umblat?
Am crezut că aţi plecat,
iar eu şi dr Yang am găsit o malformaţie artero-venoasă la un ventricul stâng.
Da, bine, acum eşti aici. Vino să mă ajuţi.
Aş prefera să nu vin.
Shane, trebuie să treci peste asta.
Nu eşti un premiu de consolare. Meriţi să fii aici.
Brooks avea un talent care trebuia să fie...
Nu vreau să lucrez cu dv. Nu sunt interesat.
Pot să fiu mai franc de atât?
Cred că nu.
Du-te.
Într-o anumită măsură, timpul va fi testul suprem.
Ce ştim sigur e că nu v-am lezat inima,
şi, cel puţin deocamdată, se pare că malformaţia nu va continua să se agraveze.
Deci vreţi să spuneţi... că o să trăiesc?
Da.
Doamne sfinte!
- Ben? Dragule? - Ştiu.
O să fie bine.
Ştiu că sunt o grămadă de bani. Anul ăsta a fost o nebunie,
dar lumea va fi mai frumoasă cu tine lângă mine.
Cât ne avem unul pe altul, o să ne descurcăm.
- Joyce, am încurcat-o. - Ştiu.
Nu numai că suntem faliţi. Suntem infractori.
E posibil să ajungem la închisoare.
Am încurcat-o rău de tot.
Rău de tot, da.
Yang, glezna fracturată era a mea.
Ce-ar fi să vorbeşti şi cu mine înainte să-mi furi pacienţii?
Ce-au păţit?
I-am salvat viaţa.
Înţeleg că l-ai salvat,
dar era pacientul meu, şi trebuia să-mi spui
- înainte să... - Eu am avut ideea salvatoare. Nu tu.
Dacă eşti încă supărat din cauza a ceea ce s-a întâmplat în seara aceea,
...eu sunt cu Jackson.
Comportarea ta a fost inadecvată şi nu se va mai repeta.
Despre ce tot vorbeşti?
Că m-ai sărutat, Shane.
Despre asta.
Eram entuziaşti. S-a întâmplat.
Îmi pare rău că pentru tine a însemnat mai mult...
- Nu a însemnat. - Tu încă mai vorbeşti despre asta.
Ce s-a întâmplat cu tine?
Ce tot şuşotiţi acolo?
- Nimic. - Ei bine, fie.
Da, e Arizona Robbins.
Dar să nu mai spuneţi la altcineva, da?
- Pentru că nu are nevoie... - Robbins?
Aşadar... acum eşti lesbiană?
Shane, maturizează-te. Sunt flexibilă.
Iar acum m-am orientat spre ea.
Dacă ţii neapărat să-mi spui într-un fel,
spune-mi îndrăgostită".
Murphy!
Dr Mahoney la triaj.
Îmi pare rău. Se prinseseră deja.
Nu, mie îmi pare rău, pentru că voi fi foarte sinceră.
În seara aceea nu am judecat corect.
Eram singură şi... a fost drăguţ.
Dar... a fost doar noaptea aceea,
şi nu va mai fi alta pe viitor.
Aşa că, dacă tu aveai alte aşteptări,
te rog să te opreşti aici.
Da, bineînţeles.
Nu e cazul să-ţi ceri scuze. E din vina mea.
Nu prea mă destăinuiesc celorlalţi,
dar când o fac, cât de puţin,
tind să merg prea departe. Mi s-a mai întâmplat.
Iar pe tine...
Te-am admirat mereu... ca şi chirurg,
ca om,
iar gândul că tu te-ai gândit la mine...
Am înţeles greşit.
Am exagerat şi îmi pare rău. Nu se va mai întâmpla.
Leah...
Mulţumesc pentru înţelegere.
Gin cu gheaţă.
Iarăşi o să-mi ceri bani?
Majoritatea localurilor dau băutură gratis muzicanţilor.
Îl plătesc eu pe ăsta.
Mulţumesc.
Jimmy Evans.
Te cunosc.
Am mai fost pe aici în ultimele două seri.
Nu. Din altă parte.
Doamne!
Eşti doctorul...
de la spital.
M-ai prins.
Ce te aduce pe aici în fiecare seară?
Tu. Ceea ce cânţi, vroiam să zic.
Melodiile lui Albert Collins.
Asta înseamnă că ai ureche bună. Cânţi?
A început să mă înveţe tata când eram mic, dar nu s-a ţinut de asta.
Trebuia să te ţii tu de asta.
Uite unde ai fi putut ajunge.
În loc să salvezi vieţi,
ai fi cântat melodii vechi de 70 de ani
la patru persoane într-o scrumieră uriaşă.
Ce fel de doctor eşti?
Chirurg pediatru.
Bebeluşi, copii.
Am cunoscut odată un doctor pediatru.
In noaptea aia am tras sperietura vieţii mele.
Pe atunci, băiatul meu nu avea nici măcar 2 ani.
I-am dat căpşuni şi a început să se sufoce.
S-a făcut albastru.
L-am dus la spital şi l-au făcut să respire la loc.
Chirurgul pediatru i-a băgat pe gât un tub,
şi a scăpat cu viaţă.
I-a salvat viaţa băiatului meu. Şi mi-a salvat şi mie viaţa.
Dacă mi-aş fi pierdut micuţul în noaptea aia,
n-aş mai fi fost acum aici. N-aş fi supravieţuit.
Mă bucur că tu ai scos-o la capăt.
Da. Slavă Domnului că există tipi ca tine. Pe bune.
Şi unde e el acum?
Unde ţi-e familia?
E cam complicat.
Localul ăsta s-a golit.
Se pare că eu eram atracţia.
Da, păi...
Ar trebui să plec şi eu.
Voiam să te întreb, vrei să cânţi niţel?
Mai am o chitară.
Putem să facem puţină gălăgie.
Nu. N-am mai cântat de când eram mic.
Oricât de prost ai cânta, nu mai e nimeni pe aici să te audă.
Hai. O să fie distractiv.
Nu ştiu niciun cântec.
Ce-ai zice de unul din cântecele pe care te-a învăţat tatăl tău?
Poate ştiu eu vreunul.
Aud eu bine schimbări de ritm?
Da monitorul mai tare, te rog.
Aspiră.
Mai mult manitol.
Ritmul e foarte aleator iar tensiunea creşte.
Linişte. Linişte.
La naiba!
Opreşte curarizarea.
Să-i verific reflexul faringian.
Mickey, nu face asta.
Dr Shepherd, nu există activitate cerebrală.
Acesta este...
Un pseudochist de pancreas! Pac!
Ai spus cumva pac"?
Era clar că e o durere reflexă,
însă o durere reflexă a umărului
înseamnă iritaţie de diafragmă,
ceea ce n-ar avea logică, dar...
Aveţi pierderi de lichid pancreatic,
aşa că m-am gândit că poate
e ceva ce afectează diafragma
şi asta e transmisă la umăr,
Şi pac!
Pseudochist de pancreas.
Ar fi bine să ascunzi zâmbetul ăla când îi spui pacientului.
Doamne! Îmi pare foarte rău.
Am uitat că sunt veşti proaste.
Şi... râdeţi.
Pentru prima oară pe ziua de azi, simt că mă aflu pe mâini bune.
Felicitări, Wilson!
Ai găsit cauza.
Fac cercetarea începută de mama mea,
dar nu din cauza a ceea ce mi-ai spus.
- Nu-i momentul, Grey. - A avut o idee bună!
Nu e doar munca ei. Doar îi împărtăşesc entuziasmul.
Poate că asta mi-a lăsat mama mie.
Tatăl tău te-a învăţat binişor.
Eşti bine?
E un cântec frumos...
Ţi-aduce aminte de multe lucruri.
Dacă nu eşti atent,
toate greşelile se pot întoarce să te bântuie.
Şi eu mi-am învăţat băiatul să cânte la chitară.
Cum ziceai şi tu.
Mi-aş dori să mă fi ţinut de asta.
Da, probabil că şi băiatul tău şi-ar dori asta.
Da, dar nu mai e cale de întoarcere, nu-i aşa?
Pot să-ţi arăt o poză de-a lui?
A băiatului meu?
De ce, ai una la tine?
El e Nicky.
Avea 5 ani aici. Acum ar avea 12 ani.
Iar ea e mama lui, Naomi.
E japoneză.
Cine...
Unde sunt?
În sudul Floridei.
N-am mai trecut pe acolo de ani buni.
Dumnezeule, faci asta în continuare.
Ce vrei să spui?
De dragul băiatului, nu te mai întoarce vreodată.
Lasă-l să crească fără să afle mai mult decât ce ştie deja.
Ce naiba?
O să-i fie mai bine aşa. Ştii şi tu asta.
Care-i problema ta?
Adineauri ne distram.
Încerc să-ţi protejez băiatul. Nu eşti bun pentru el.
Nu mă cunoşti şi nu ai dreptul să vorbeşti despre băiatul meu.
Hei! Nu!
Afară!
Tu! afară, acum!
Aşa poţi să faci mult bine pentru multă lume.
Aşa crezi?
Da. Ar fi recunoscător. Ai făcut exact ceea ce-şi dorea.
Nu renunţ la proiectul acesta. Ai avut dreptate.
Îl făceam pentru ea.
Iar acum o să-l fac pentru un milion de oameni
pe care nici n-o să-i cunosc vreodată.
Şi pentru Mickey.
Mi-ar prinde tare bine ajutorul tău.
Abia începem să învăţăm despre proporţiile conexiunilor cerebrale...
Cât de departe ajung, cât de adânc.
Cred că am încetat să exist.
Am scris o pagină de istorie azi, la propriu.
Am operat un caz inoperabil, am salvat un om de la o moarte sigură
şi apoi i-am distrus viaţa.
Şi Owen pare foarte fericit cu fiinţa aceea, Marling,
căreia nici măcar nu i-a povestit despre mine.
Ca şi cum ultimii câţiva ani nici nu s-au întâmplat.
Şi automatul de şerveţele nu mă consideră o fiinţă umană.
Stau în faţa lui şi dau din mâini ca o apucată.
Scuze. Ce tot spui acolo?
Ce faci?
Completez formularul pentru fondurile de cercetare.
- Ţi-ai ales proiectul. - Da.
O să scot la imprimanta 3D vene porte.
E nemaipomenit, Mer.
- Cum o să faci asta... - Nu.
De asta nu ţi-am spus.
Am o carieră şi o familie şi o să mă ocup de amândouă.
Nu am timp să te aud pe tine spunându-mi ce nu pot să fac.
N-am spus niciodată asta.
Eu am fost mereu lângă tine la nevoie,
indiferent de problemă,
iar acum am şi eu nevoie de tine
şi tu ar fi trebuit să mă ajuţi.
Dar săptămâna trecută tu m-ai dat deoparte pentru că am un copil.
Nu ai timp pentru mine acum?
Asta pentru că nu ai timp
pentru oameni care îşi doresc alte lucruri decât tine.
Dar ştim că fiecare conexiune e importantă.
Fiecare conexiune e crucială.
Trebuie să termin asta.
Şi atunci când una e întreruptă...
de obicei înseamnă că ceva a avut de suferit.
Nu mă prind dacă te vezi cu altcineva
sau dacă te gândeşti că m-ai lăsat însărcinată,
aşa că am mers pe firul evenimentelor şi cred că are legătură cu tatăl tău.
Ţi-am spus...
Să nu mai pomenesc despre asta, ştiu,
şi asta e ultima dată, pentru că dacă mă înşel...
Nu te înşeli. As trebui să fii mândră de tine.
Puteam să-l las să se ducă naibii,
dar tu o ţineai întruna: vorbeşte cu el,
o să te întrebi tot restul vieţii
Mulţumesc. Nu ştiam că pot să mă simt iar aşa de îngrozitor şi după 18 ani!
Acest sistem de conexiuni ne obligă să acţionăm,
să alegem şi să ne comportăm...
în aparenţă împotriva propriei noastre voinţe uneori.
Ce faci?
Dar nu e deloc întâmplător.
E harta sinelui nostru.
Ai primit mesajul de la mine?
Îmi pare rău. N-am putut să plec.
Trebuia să termin în seara asta.
Şi eu am mai rămas.
Abia i-am culcat.
- Abia acum? - Ştiu.
E foarte târziu.
Ştiu. Am încercat.
Nu merge aşa.
Nu.
Nu putem să ne prefacem că am pus lucrurile cap la cap.
Sunt de acord, dar nu ştiu cum...
Cred că ştiu eu.
Vreau să petrec mai mult timp cu proiectul cu interfaţa creier-calculator.
Torres şi cu mine... am făcut nişte paşi mari azi.
- Deci vrei şi mai multe sarcini? - Nu.
Mai puţine.
E un an important pentru tine şi ai nevoie de timp.
Eu am avut un an important. Pot să mă retrag un an,
să fac mai puţine operaţii, să mă concentrez pe cercetarea aceasta,
să stau mai mult cu copiii
şi să-ţi dau răgazul de care ai nevoie ca să scoţi ceva bun anul acesta.
Nu-mi place.
O să fii supărat pe mine, la fel şi copiii,
şi nu vreau să fiu ca mama.
Nu eşti ca mama ta. Ştii foarte bine.
Vom lucra ca să ne înţelegem...
să rezolvăm enigma...
Mi se pare nedrept.
Să stau cu copiii nu e un premiu de consolare.
E un premiu în sine.
Vrei dreptate? Poate, în timp,
o să te las şi pe tine să stai un an cu ei.
Poate atunci când Zola o să înceapă să iasă cu băieţii,
pentru că nu vreau să fiu prin preajmă atunci.
Te iubesc.
Aşa şi trebuie. Ce fac eu pentru tine e ceva extraordinar.
O să te distrezi mai bine decât mine.
Ştiu. Aici a ajuns până la urmă.
Da. E a noastră?
Da.
cum funcţionează toate conexiunile...
şi cum se pun toate...
cap la cap.
Traducerea şi adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro