- Nu trebuie să pleci. - Nu-i nicio problemă.
Vrei să mănânci ceva?
Nu trebuie să faci asta.
Îmi pare rău, ştiu că nu trebuia să dorm aici.
Eram atât de obosită. Am zis doar să închid ochii o clipă.
E în ordine.
Nu este. Sunt de acord cu tine.
E ceva întâmplător. N-am ajuns încă la giugiuleala de dimineaţă.
E ceva uşor. Aşa sunt eu. Nu vreau să dau bătăi de cap nimănui.
Leah, voiam să comand ceva de mâncare, aşa că dacă vrei...
Nu-i nevoie. Trebuie să-mi găsesc costum pentru petrecerea de la Joe's de diseară.
Aşa este. E Halloween.
Halloween...
La fiecare Halloween luăm o decizie
în privinţa costumului pe care o să-l purtăm.
Ceva sexy...
- Neaţa! - Perfect. Iei tu astea?
E o ruptură în colţul din stânga. Abia am terminat o operaţie de apendicită
şi urma s-o fac în cele 20 de minute
până la operaţia de colecistectomie laparoscopică.
Dar trebuie să dau un telefon ca să comand o imprimantă 3D.
- Ai primit bursa? E minunat! - Este, doar că există un conflict
cu reparaţia unei aripi de fluture.
Eu trebuie să rezolv astăzi problema cu matricea.
Dacă găsesc o modalitate de a face craniotomia mai mică,
aş evita multe din infecţiile care apar acum.
- N-o să-ţi ia decât patru minute. - Ştiu, eu îţi ziceam ce-o să fac astăzi.
- Asta n-am prevăzut-o în program. - Mai mergem diseară la colindat?
Desigur... Poate vom fi un personaj înfricoşător...
- Alex. Ai aranjat casa? - Da.
- Ai luat bomboane? - Nu.
- Ai sculptat dovlecii? - Nu?
- Ai agăţat pânze de păianjen? - Nu.
- Şi-atunci cum ai aranjat casa? - Am luat butoiaşul cu băutură.
- Daţi o petrecere? - Da, Alex ne lasă să folosim casa
pentru colindat, fiindcă noi n-avem vecini.
Aşa că am invitat câteva familii de la creşă.
- Nu ţi-a spus? - Nu.
- Trebuie să vii şi tu. - Lasă...
Aşa e. Nu vrei să stai pe lângă nişte copii
- surescitaţi de la atâtea dulciuri, nu? - Exact.
- Pentru că urăsc copiii. - Cristina...
Dar îi iubesc pe copiii tăi.
Trebuia să te fi invitat. Scuză-mă. M-am gândit că...
Dar vino să bem ceva.
La ora 19:00. Zola va fi fluturaş.
Trebuie să plec. Am o operaţie de colecistectomie laparoscopică.
Sau poţi să fii supererou, cum încerc eu să fiu anul acesta.
- Câte degete vezi? - Trei. Ai o pieliţă la degetul arătător.
Nu sunt efecte secundare? Unchiul meu a făcut o operaţie cu laserul
acum vreo trei ani. Şi acum are dureri cumplite.
- Şi e dependent de analgezice. - Leah!
Probabil că unchiul tău a revenit la lucru prea devreme
şi nu şi-a luat cele două zile libere recomandate de medic.
Sunt rezident în anul doi. Nu-mi permit mai mult de 16 ore
ca perioadă de recuperare.
- Du-te la lucru. Lasă-mă în pace. - Bine.
- Cum merge cu Alex? - Nu vorbeşte cu mine.
- Nici acum? - Cred că s-a terminat.
Ei bine, eu nu cred,
iar eu am o vedere extraordinară. Şi la propriu şi la figurat.
Hai. E timpul să mergem la Webber.
Eşti sigură că nu vrei să te duci acasă?
Bine...
- Bună, copii! Aveţi planuri de Halloween? - O iau eu.
Da, Matthew are o petrecere. Eu mă îmbrac în iepuraş.
- Ca cel din Playboy? - Iepuraşul de catifea.
Mai ai de lucru la el.
Dar tu, călăreţule singuratic? Tu şi Emma ieşiţi undeva?
Eu şi Emma nu mai suntem împreună.
- Poftim? De ce? - E prea devreme. Nu sunt pregătit.
Ba da, eşti.
Emma nu pare să creadă asta, fiindcă nu i-am spus că am fost căsătorit.
A zis: Sună-mă când eşti pregătit".
Eşti pregătit. Tu nu crezi că e pregătit?
Poate că e pregătit, dar nu e pregătit să sune.
Ce contează? E pregătit. Ar trebui să...
- Nu e pregătit. - Nu e.
Bună. Am costumul în maşină.
- La ce oră vrei să ne întâlnim? - Ba nu, costumul e la mine.
Să nu-mi spui că avem două costume de astronaut.
- Nu, avem costum de prinţesă. - Cum?
Asta vrei? Să aspire să fie prinţesă?
Nu, asta vrea ea. Asta a cerut.
Nu, mie mi-a spus că vrea să fie astronaut.
De-asta am petrecut trei ore noaptea trecută
să cos embleme pe un costum de zbor.
Eu am lipit toată noaptea margarete pe un tutu.
Bine. Îi arătăm costumele şi ea decide pe al cui îl place mai mult.
Ştii ce? Eu renunţ. Du-o tu.
Eu nu fac asta.
- Vorbiţi serios? - Cât se poate de serios.
- E fantastic! - Ce-i fantastic?
Dr Webber vrea să fie operat astăzi de unul dintre noi.
Nu tu. Fără supărare,
dar am auzit că ai intrat azi dimineaţă într-un zid.
- De ce nu eu? - Tu poţi supraveghea.
Ei ştiu pe dinafară cum se face.
- Sunt pregătiţi. - Eu sunt de altă părere.
Cum faceţi o intervenţie transgastrică?
Gastrostomie anterioară pentru acces şi crearea unei chisto-gastrostomii
prin peretele abdominal posterior.
Iar abordarea posterioară?
Este o singură gastrostomie în continuitate cu pseudochistul.
Foarte bine! Şi care este cea mai uşoară intervenţie?
Intervenţia endoscopică intraluminală.
Asta dacă nu cumva va plac hemoragiile operatorii, caz în care faci ce vrei.
Credeam că ne vedem abia la sfârşitul săptămânii!
Nu puteam să lipsesc de la colindat. Nu era corect.
Bravo ţie.
Aveţi mult curaj, să lăsaţi un rezident în anul doi
să facă o asemenea operaţie. Cum o să alegeţi?
Bailey, supraveghează-i astăzi la urgenţe.
- Să-mi spui cine merită. - Niciunul.
- Şi nu trebuie să stau o zi la urgenţe... - Asta-i tot, dr Bailey.
Pleacă. Vom discuta despre intervenţia intraluminală.
Vino.
Tu, eu şi Tuck.
Să căutăm costume pentru trei personaje, ca cei trei nătărăi.
Am o pălărie de vrăjitoare pe care o folosesc în fiecare an şi e suficient.
Iar astăzi o să văd care dintre cei trei rezidenţi o să-l omoare
pe cel mai important pacient pe care l-am avut vreodată.
Halloween a fost un fel de tradiţie în familia mea
şi vreau să fie tradiţia familiei noastre.
Du-te şi fă-ţi treaba, găsesc eu o soluţie.
Vino diseară,
cu faţa asta, cu trupul ăsta şi...
găsesc eu ce să pun pe el.
Să ştii că e o sărbătoare pentru copii.
Victor Brown. 30 de ani, mutilat. Semnele vitale sunt stabile.
Să-l ducem la traumatologie.
- Ce l-a sfâşiat? - M-a atacat. A apărut de nicăieri.
- Ce anume? - Individul mârâia şi mormăia.
Un om v-a făcut asta?
A început să mă muşte de faţă de parcă era...
- Strigoi? - Murphy? Edwards?
El e cel care l-a muşcat. Plăgi împuşcate în piept.
Tensiunea este 9 cu 6. Pulsul este 120. E drogat.
Cum adică e stabil? Are două găuri de glonţ în piept.
L-au împuşcat poliţiştii înainte să-i mănânce toată faţa.
Şi i-am dat 4 mg de lorazepam.
- Abia dacă l-a încetinit. - Vreau să fie sedat imediat.
Daţi-i 2 mg de lorazepam şi 5 mg de haloperidol.
N-ar trebui să mai trăiască. Abia dacă-i aud inima.
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 10 Episodul 7
Traducerea şi adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro
- Scuze, e destul de adâncă. - Pansează-mă.
Nu ratez operaţia lui Webber
- din cauza unei răni la gât. - Ba da.
De unde aţi apărut?
Eu sunt peste tot, iar tu nu intri într-o sală de operaţie cu o rană deschisă.
Îţi faci analizele şi verifici să n-ai nicio infecţie,
inclusiv testul rapid HIV pentru el şi pentru cine o mai fi muşcat.
Stai puţin.
- E un... - Dinte.
Unul... a fost eliminat.
Ce este?
- Spune ne daţi sau nu ne daţi". - Nu.
Câteodată nu ştii să te distrezi.
- Ne daţi sau nu ne daţi. Şi ce? - Am să-ţi dau ceva.
În primul rând, radiografiile sunt puse invers.
Nu, nu sunt. Organele sunt invers.
Nu se poate! Are situs inversus?
Toate organele lui sunt poziţionate invers, în partea opusă faţă de normal.
A fost împuşcat de două ori în piept.
N-a murit, Murphy de-abia îi auzea inima,
dar se pare că inima lui era în partea cealaltă.
Din facultate mi-am dorit să văd asta.
Ştiu. Halloween fericit!
A început aseară. Ea adoră Halloween-ul.
Stă de câteva zile în costumul ăsta.
Iar eu trebuie să plec azi din oraş în delegaţie.
Ultima călătorie a fost în Brazilia. M-am dus şi eu.
Acum n-am putut s-o iau cu mine, aşa că am făcut Halloween-ul mai devreme.
Am văzut o parte dintr-un film de groază şi...
Poltergeist". A fost grozav.
Am chemat-o pe dr Robbins.
Nu, ai sunat la pediatrie. Te-ai ales cu mine.
Taryn, eu sunt doctorul Karev. Zici că te doare stomacul.
Nu ştii nicio vrajă ca să scapi de durere?
Aseară am mâncat nişte bomboane uitându-ne la film
şi i s-a făcut rău. De câteva ori.
Bomboane la cină. Frumos.
Are rigiditate musculară şi febră, probabil că nu e de la bomboane.
Aş vrea să-i fac nişte analize. Ia-i sânge.
O să mai merg la colindat, nu-i aşa?
Glumeşti? În Seattle, cel mai frumos e să mergi la colindat aici, pe etaj.
Se merge cu nişte feţe de pernă uriaşe.
Şi fiecare îţi dă cât de multe bomboane poţi să cari.
N-a murit.
L-au împuşcat de două ori în inimă şi n-a murit.
Credeam că e doar nebun.
- E nebun. - Şi de ce n-a murit?
Am un ac lângă faţa ta. Vreau să stai liniştit.
Va mai doare în altă parte?
E chinuitor. Şi rigid.
Dumnezeule! E rigiditate cadaverică?
Victor, nu există strigoi. Ştii asta, nu?
Ar trebui...
- Carantină... - Victor, strânge-mă de mână.
- Te-ai lovit la cap când te-a atacat? - Ar trebui să intraţi în carantină...
Poţi să zâmbeşti? Are un accident vascular cerebral.
Există o masă pulsatilă. S-ar putea să fi fost afectată carotida.
- Poate fi un pseudoanevrism. - Adu ecograful şi rezerv o sală.
- Doamna Wiltern? - Walker. Marge Walker.
Du-mă acasă, Philip.
Mamă! Îi e puţin frică de spitale.
În acest caz voi fi foarte, foarte blândă.
Spuneţi că vă doare piciorul?
Zice că a muşcat-o o insectă. S-a infectat şi zice că o doare ca naiba.
A luat o grămadă de pastile de ibuprofen.
- A trebuit s-o aduc cu forţa. - Philip, du-mă acasă.
Nu, mamă. Las-o să te consulte.
Relaxaţi-vă. Vreau să văd ce este acolo.
- Când s-a întâmplat? - Acum vreo patru luni.
Acum patru luni?
Viermi!
- Dezgustător! - Se zvârcoleau şi fojgăiau.
- Ştim ce sunt viermii. - Erau puţin înceţoşaţi la început.
- Din cauza ochilor, m-am operat. - Şi ce cauţi aici?
- Totul e bine. - N-ar trebui să consulţi pacienţi.
- Vreau să vă ajut şi eu. - Minunat! Atunci du-te la magazin
şi ia bomboane pentru Halloween.
Mărci cunoscute. Nu din cele micuţe sau la kilogram.
Dar nu pot să conduc.
Din fericire, cineva a inventat mersul cu autobuzul.
- Doar n-o obligi să meargă cu autobuzul. - Mulţumesc, dr Torres.
E un magazin mai sus pe stradă. Poţi să mergi pe jos.
Ce cauţi?
O oglindă mică de pus pe cap, cum poartă doctorii.
Ben, tu eşti doctor.
- Ai purtat vreodată aşa ceva? - Nu.
Pentru că nu se mai folosesc de o sută de ani.
Ce te învaţă ăia acolo?
Tuck vrea să fie un savant nebun. Ar trebui să aibă o oglinjoară din aia.
Am un creier într-un borcan.
Vreau să-i aibă un costum, nu un coşmar.
Cu ce ţi-a greşit?
Eu şi Torres lucrăm la proteze controlate mental.
Încerc să găsesc o metodă să inserez senzorii
printr-o craniotomie mai mică.
Ar trebui să-ţi fie ruşine.
Poftim? E pentru Zola.
- Era ruptă, am reparat-o. - Dacă asta se cheamă reparaţie.
Aş putea să fac o cusătură atât de fină,
încât fluturele nici nu şi-ar da seama că s-a rupt ceva.
Voi ce predaţi aici?
Aş vrea să fac o biopsie să văd dacă infecţia a ajuns la os.
Şi trebuie să vă ducem în sala de operaţie să curăţăm rana de paraziţi.
- Nu! Du-mă acasă! - Mamă...
Vă putem da un sedativ ca să vă liniştiţi.
Nu! Fără ace! Plecaţi!
Lăsaţi-mă în pace! Nu! Plecaţi!
Niciodată nu i-au plăcut doctorii, dar e mult mai rău de când a murit tata.
Nu vreau să fiu rău,
dar nu puteţi s-o legaţi şi să-i daţi un sedativ?
Am o idee. Mă duc la magazinul de cadouri. Mă întorc.
Pune-o în patul trei. Fă-i o radiografie la gleznă.
Patul cinci ar trebui să fie gol.
- Un test de diagnostic rapid al gripei. - Imediat, doctore.
Doamnă?
Îl aştept pe doctorul meu.
Eu sunt doctorul dv, aşa că...
Cum se numeşte doctorul dv? Aş putea să vă ajut să-l găsiţi.
Dr Brooks.
Heather Brooks.
Îmi pare rău. Nu e aici.
Ba e.
E tot timpul aici.
Spune că vrea să vorbească numai cu Heather Brooks.
Pot să-i spun despre Heather?
Vrei să-i spui unei bătrânele bolnave că doctorul ei preferat a murit?
Ţi se pare o idee bună?
Nu, doar că insistă foarte mult să o vadă pe dr Brooks.
Atunci spune-i că e imposibil şi consult-o tu.
Unde e?
Nu ştiu. Acum o clipă era chiar aici.
Murphy e muşcată, Edwards e oarbă, iar tu eşti sărit de pe fix.
Ba nu!
Am mai eliminat unul.
Mamă...
Doamnă, vreau să vă prescriu o reţetă.
Am nevoie de numele dv ca să pot să vă înregistrez.
Nu, o aştept pe doctor...
Dr Brooks nu este aici. Eu sunt.
Spuneţi-mi cum vă numiţi.
Dacă nu-mi spuneţi, va trebui să caut prin toate fişele dr Brooks.
Nu vreţi să mă scutiţi de acest efort şi să-mi spuneţi cum vă numiţi?
O să vină ea.
Extrag unul dintre gloanţe prin lobul accesoriu.
Acela este lobul mijlociu.
Corect.
E plămânul drept.
E ca şi cum ai conduce în Anglia.
A trebuit să mă gândesc la fiecare mişcare pe care am făcut-o.
O să dureze de două ori mai mult decât ar trebui.
Bine.
Ai program în seara asta?
Meredith m-a invitat cu jumătate de gură la petrecerea copiilor.
Dar nu-mi dau seama dacă chiar vrea să mă duc
sau dacă doar s-a simţit obligată să mă invite.
- Ce complicat e! - Nu-i aşa?
Pe vremuri, ne citeam gândurile una alteia.
Mă refeream la asta.
Încă mai are o hemoragie în lobul superior.
Trebuie să ajung într-o poziţie centrală.
Pensă pulmonară Duval.
Pensă vasculară dreaptă, te rog.
Bine. Ai grijă la...
Vena cavă.
Am ciupit vena cavă superioară. Nici nu trebuia să fie acolo!
V-am luat asta ca să nu mai ţineţi ochii atât de strâns închişi.
Şi nu trebuie să vedeţi. Vreţi s-o probaţi?
Da.
Uitaţi că sunteţi la spital.
Haideţi să vorbim despre Halloween.
Vin mulţi copii să vă colinde?
Nu.
Ce păcat!
Toţi copiii din cartier sunt de vârsta lui Philip.
Cu toţii au crescut şi au plecat.
Dar când era mic... era o nebunie.
O adevărata casă de nebuni, nu?
Da, erau copii peste tot.
Lui Philip îi plăcea foarte mult... Era sărbătoarea lui preferată.
Mereu avea nevoie de un costum care nu se găsea de vânzare...
Şi mereu trebuia să i-l fac eu.
Ce se întâmplă?
Nu-i nimic. Vă ducem puţin la plimbare.
O să mergem jos la chirurgie şi o să vă dăm un halat.
E în regulă?
Da. Da, bine.
E bine.
O să fie bine.
Deci îi făceaţi toate costumele de la zero?
În ce se costuma?
Într-un an a fost porc-furnicar.
La analizele lui Taryn a ieşit că are numărul de leucocite mărit
şi nişte electroliţi scăzuţi.
O să rămână aici peste noapte?
Tatăl ei vrea ştie dacă trebuie să-şi schimbe biletul de avion.
Da, fetiţa lui de opt ani e posibil să fie operată.
Trebuie să-i facem tomografie, are dureri. Ar trebui să-şi schimba biletul de avion.
Frate, ce problemă ai?
Ştiu că ţie ţi se pare că e un nenorocit, dar nu e.
Nu e ca tatăl tău.
- Nici să nu... - Ce?
Să mă prefac că nu eşti furios şi rănit şi pe cale să explodezi?
Am făcut asta. Nu merge.
Spune-mi ce pot să fac să fie mai bine.
Fă-i o tomografie.
Aşa că m-am gândit că la al doilea o să fie mai uşor,
dar e ca şi cum am luat-o de la capăt cu unul,
doar că acum sunt doi.
Deci sunteţi de două ori mai obosită.
Suntem gata.
Bine. Marge, suntem în sala de operaţii.
Şi suntem gata să facem operaţia.
- O să fii aici tot timpul, Meredith? - Tot timpul.
Bine. Da.
- Sunt pregătită. - Bine.
Dacă ai segmenta aripile,
atunci ar putea să dea din ele când se mişcă.
Trebuie doar să arate ca un fluture, nu să şi zboare.
Cum ai reuşit să-ţi iei liber?
Mi-am propus şi asta am şi făcut.
Când eram mic, Halloween-ul era noaptea mea preferată
şi mi-am dorit să o petrec cu familia mea.
Eşti aşa de casnic.
Tu suturezi un costum de fluture.
Dacă i le legăm cu sfori de încheietură, o să poată să le desfacă în evantai.
Ce idee genială!
Da, merită.
Da, coase mai departe.
Sunt incompetenţi. Nu e vina lor, aşa au fost crescuţi.
În ziua de azi, părinţii cred că toţi copiii lor sunt genii.
Şi toată lumea primeşte o cupă doar pentru că e în echipa de fotbal.
- Şi... - Nu ei sunt problema.
Tu eşti.
Eu încerc să-i învăţ ceva şi tu nu-i laşi.
De-abia pot să mă dau jos din pat.
Nu pot să operez.
Cine ştie dacă voi mai putea vreodată?
Singurul lucru care îmi dă un sens în viaţă,
în unele zile, singurul lucru care mă face să merg mai departe...
e să-i învăţ pe ei.
Iar tu îmi stai în cale.
O să-i pun sub supravegherea altcuiva.
Doar nu mă scoţi de pe cazul acesta.
Ba da.
De asta atunci când concediez pe cineva
prefer s-o fac la ei în birou.
Ca să pot eu să ies.
Ieşi, Bailey.
Acum.
Abia dacă a mai rămas ţesut necrozat.
E posibil ca viermii să-i fi salvat piciorul.
Adu-mi aminte să le trimit nişte flori.
Până la urmă putem să ajungem la colindat.
Da, în legătură cu asta... O să mă dau la fund în seara asta.
Arizona şi cu mine nu putem să fim în aceeaşi încăpere
mai mult de cinci minute fără să se lase cu împuşcături şi ţipete.
Sofia abia aştepta Halloween-ul.
Nu vreau să i-l stric cu o ceartă între mămici.
Aşa că las de la mine ca să fie bine.
Eşti sigură? O să avem o pinata...
Taci.
Şi pune-i capul scheletului".
Fir-ar să fie! Sunt aşa de drăguţi legaţi la ochi.
Şi scoate mărul din apă cu gura.
- La asta sunt şi mai drăguţi! - O să fac poze.
Dr Grey, e dr Webber.
Vă întreabă dacă aveţi timp să faceţi o chisto-gastrostomie.
Poate o să facă Derek poze.
Ai primit rezultatele analizelor?
Nu.
Doamna de la consilierea persoanelor expuse la infecţia cu HIV
mi-a dat să citesc pliantul acesta vesel
despre medicamentele antivirale cât timp aştept.
Mi-a spus că dacă sunt infectată cu HIV,
n-ar fi o idee rea să încep să le iau de pe acum.
Probabil că nu eşti infectată cu HIV.
E posibil să fiu.
S-ar putea să nu mai văd niciodată.
Probabil că o să vezi. Unchiul meu vede.
- Spuneai că are dureri în permanenţă. - Nişte dureri îngrozitoare.
A trebuit să renunţe la meseria de contabil.
Nu mai poate să socotească.
N-o să pot să mai fiu chirurg.
Asistenta spunea
că sunt o grămadă de alte meserii în domeniul sănătăţii
în afară de chirurgie.
Cum ar fi?
Cum ar fi consilierea persoanelor expuse la infecţia cu HIV.
Dar n-aş şti ce pliant să le dau dacă nu văd să citesc.
Suntem terminate.
În ultimul hal.
Chiar i-a sărit la jugulară.
- Da, pregătiţi grefa sintetică. - Bine, încep imediat.
E al dv, dr Avery... de la dr Edwards.
Vrea să ştie ce credeţi,
ar trebuie să sune la... robinetul doctorului?
Cred că e cincisprezecelea mesaj scris greşit.
E speriată.
Spune-i să nu sune, că o să fie bine
şi să-şi mai pună picături.
Şi încă ceva. Spune-i că e frumoasă.
- Ce e? - Cine eşti tu?
Cu mine n-ai fost niciodată aşa drăguţ când o luam razna.
Poate că acum mă străduiesc să fiu un prieten mai bun.
Nu, m-a ajutat că ai fost un măgar.
M-a făcut să-mi bag minţile-n cap.
Acum mă mărit şi-i salvez acestui om viaţa şi faţa.
Şi toate astea din cauza mea.
La naiba!
- Trebuia să fie distractiv. - O complici mai mult decât trebuie.
Spune-i mâinii tale stângi să facă ce face de obicei mâna dreaptă.
N-ai mai exersat operaţii cu ambele mâini?
- Ba da. - Cu capul în jos, sub apă...
- Am... - În cămaşă de forţă.
Da, am exersat operaţii cu ambele mâini,
- dar nu pot să... - Taie.
Vezi?
E simplu.
Îmi pare rău. Nu pot.
Meredith, te rog doar să asişti cât timp un...
- Înţeleg ce mă rogi... - Meredith.
Cheamă-l pe chirurgul generalist de serviciu.
- Eu nu am timp. - Îmi pare rău.
Îmi pare rău că ţi-am spus că ai fost alegerea greşită
pentru a-mi hotărî tratamentul,
că ţi-am spus că trebuia să mă laşi să mor.
Îmi pare rău că am simţit asta.
Pentru că mi-am amintit pentru ce merită să trăiesc.
N-aş fi ajuns până aici dacă n-ai fi fost tu.
Îmi pare rău.
Meredith, te rog. Ajută-mă să-i învăţ.
Ce-i ăsta, un evantai?
Da. Matricea e un evantai.
Acum dacă aş putea să fac evantaiul să intre printr-o gaură dată cu burghiul
şi să se deschidă sub cutia craniană,
toată zona ar fi acoperită cu o porţiune.
Cum de nu s-a gândit nimeni la asta până acum?
Cum de nu m-am gândit la asta până acum?
Mi se pare că nu regreţi deloc că ai renunţat la operaţii.
A trecut doar o săptămână, dar nu.
- De ce atâta grabă? - A venit tomografia fetiţei.
Vrei să mă pui la curent?
Glandele suprarenale sunt mărite,
plus că are potasiul mărit, hipoglicemie, insuficienţă suprarenală.
Corpul ei nu produce suficientă adrenalină?
Mă bucur că ştii să citeşti.
Dar nu are nicio tumoare.
Decât dacă are o infecţie, poate blastomicoză.
Dumnezeule! Tatăl ei a spus că tocmai s-au întors din Brazilia.
Îţi baţi joc de mine?
Şi nu te-ai gândit să scrii asta în fişă?
Ce naiba?
Mulţumesc de ajutor şi îmi pare rău că a trebuit să anulez în ultima clipă.
Unde e?
Era aici.
Întreba de mersul la colindat prin spital
şi am ieşit un pic ca să-mi schimb biletul de avion.
N-aţi putut să o supravegheaţi nici măcar cinci minute?
Ce se întâmplă?
Corpul lui Taryn nu produce adrenalină.
Ştiţi la ce e bună adrenalina?
Împiedică organele să intre în şoc şi să se blocheze
atunci când eşti rănit sau traumatizat sau speriat.
Aţi spus că a început să se simtă rău aseară
- când se uita la un film de groază? - Ea a vrut să-l vadă.
Umblă prin spital de Halloween.
Dacă se sperie de ceva poate să intre în şoc.
Poate să moară de frică?
Trebuie s-o găsim.
Caut o doamnă nebună cu ochi ciudaţi.
- Prea devreme, Shane. - Nu, pe bune, a dispărut iar.
Era pacienta lui Heather şi nu vrea să-mi spună cum o cheamă.
Şi nu o găsesc nicăieri înregistrată.
Şi de fiecare dată când plec să o caut, dispare.
Poate că e o fantomă.
- Las-o baltă. - Stai. Probabil că e o femeie a străzii.
Heather se ocupa mereu de ei...
de oamenii fără adăpost, fără asigurare.
Ne daţi ori nu ne daţi.
...Cu intensificări ale vântului de până la 65 km/h.
Înnorat şi cu vânt puternic peste noapte...
Ne daţi ori nu ne daţi.
Adu-mi dextroză 10% cu soluţie salină normală
- şi o trusă de resuscitare! - Imediat.
- Taryn, mă auzi? - Dr Karev?
- Vino cu targa aia! - Imediat, doctore.
E în şoc, are o criză suprarenală.
Ia-i tensiunea şi pune-i perfuzii.
Sigur că da.
Hai să-i ridicăm picioarele.
Şuierat la expiraţie, dă-i o rezervă de oxigen de 5l.
Sistolica e la 6.
Hidrocortizon intravenos şi o trusă de cateter central.
Pregătiţi un pat la terapie intensivă pediatrică,
şi duceţi-o la camera de urgenţă.
Imediat.
Nu arată a spital.
Am scos din cameră echipamentul medical care nu era absolut necesar,
iar Philip vă aduce mai multe lucruri de acasă.
Am pus şi un afiş e uşă,
aşa încât toţi doctorii şi tot personalul să vă respecte intimitatea.
Vreţi să stau cu dv?
Nu aveţi copii cu care să mergeţi la colindat?
- Ba da, dar e în regulă. Eu... - Ba nu.
Nu vreţi să pierdeţi asta.
Mai aveţi la dispoziţie doar zece astfel de sărbători
înainte să înceapă să iasă cu prietenii de Halloween şi să intre în belele.
Trebuie să vă bucuraţi de asta cât mai puteţi.
N-a fost aşa de rău, nu?
Nu, şi ai timp să ajungi şi la petrecere, dacă te duci.
Mă duc. O să onorez invitaţia.
O să beau o bere. O să stau de vorbă cu Mer
şi o să lăsăm în urmă toată chestia asta.
Bine.
E Meredith.
Dacă vii la petrecere, poţi să aduci brioşe cu cremă?"
Dacă nu, nicio problemă."
Ce să înţeleg din asta?
Că nu e nicio problemă dacă nu mă duc
sau că nu e nicio problemă dacă nu aduc brioşe cu cremă?
Şi dacă nu mă duc, n-o să mai fie brioşe cu cremă?
Sau o să le aducă altcineva?
Şi dacă le aduce altcineva,
de ce mă mai roagă pe mine să le aduc?
Nu o complica mai mult decât trebuie.
Du-te şi gata.
Cortizonul o să prevină o altă criză suprarenală.
Taryn o să îşi revină complet.
Nu aş fi luat-o cu mine în Brazilia
dacă aş fi ştiut că se poate îmbolnăvi.
Ştiu.
Iar filmul... Îi plac filmele de groază.
A fost... o decizie nefericită.
Doar atât, o decizie nefericită.
Sunt un bun tată.
Nu vă luaţi după ce spune dr Karev...
El...
se înţelege bine cu copiii,
dar se poartă îngrozitor cu ceilalţi.
Ştie că sunteţi un tată bun.
Mi-aţi reparat faţa?
Încă nu.
Prioritatea noastră au fost rănile de la carotidă,
- care a fost afectată în urma atacului. - Dumnezeule!
Unde e strigoiul?
Nu e izolat? Cum sunt şi eu?
Sunt în carantină... nu-i aşa?
Dumnezeule, ştiam eu.
Am văzut la televizor o chestie cu ritualuri din Haiti
şi am zis că sunt prostii,
dar m-aţi pus în carantină.
- Doar că nu sunteţi în carantină. - Ceea ce înseamnă...
- Sunteţi la Terapie Intensivă... - Oricum nu mi-aţi spune adevărul.
V-au obligat să nu spuneţi nimic, nu-i aşa?
Pentru că aşa procedează ei, cei de la Centrul de Boli Infecţioase.
- Nu vor să-mi spuneţi adevărul... - Victor!
- pentru că altfel... - Ascultă-mă!
Victor, nu eşti în carantină.
Eşti la Terapie Intensivă,
acolo unde ducem pacienţii după operaţie.
Ai fost atacat de un tip normal
care luase nişte droguri, avea mintea rătăcită şi te-a atacat.
Nu a murit când a fost împuşcat
pentru că are ceea ce se numeşte situs inversus,
adică are inima în cealaltă parte a pieptului.
O chestie ciudată.
Da, foarte ciudată, dar deloc supranaturală.
Deşi sincer, dacă stai să te gândeşti,
nu e de o sută de ori mai înfricoşătoare
decât... apocalipsa strigoilor?
Ba da.
Da, cam aşa e.
Bine.
Vezi, când cineva o ia razna, i-o tai scurt.
Dar tu poţi să-i spui în continuare că e drăguţă, dacă vrei.
Ai rezolvat cu aripile?
Da, şi am schimbat viitorul ştiinţei.
M-am prins ce să fac cu matricea de senzori.
O introduc printr-o gaură de trepanaţie de 2 centimetri.
Super!
Eu trebuie să găsesc un rezident să-i operez pseudochistul lui Webber,
Altfel nici măcar nu ajung la colindat.
- Du-te. Ne vedem acasă. - Bine.
Dr Mahoney la Camera de Urgenţă.
Shane...
Ai câştigat pseudochistul lui Webber.
Hai, Shane. La schimbat. Eşti la grupa mare acum.
Am un pacient.
Putem să vorbim despre Alex?
Da, ştiu un loc unde nu o să ne întrerupă nimeni.
Ne daţi ori nu ne daţi!
- Copii, mai încet! - Becca, grăbeşte-te!
O, Doamne!
Bine ai venit în laboratorul meu.
E grozav.
Mami, Ben a făcut toate astea.
Uite, iese şi fum!
Da, văd!
Am avut ajutoare.
Ia te uită.
Dr Persoană Nebună.
Arăţi aşa de bine!
Bine, du-te să-ţi iei geanta de colindat.
Ei?
Ţi-am zis, de sărbătoarea asta mă ocup eu.
Eşti grozav.
E atât de fericit.
Ne-am distrat. Ar trebui să facem asta mai des.
Da, i-ar plăcea.
- Şi mie mi-ar plăcea. - Nu?
Chestia asta cu weekend-urile şi sărbătorile...
Vreau să mă întorc la Seattle, aici cu voi.
Da, ştiu.
Dar nu poţi să renunţi la rezidenţiat aşa, la mijlocul programului.
- Peste câţiva ani, o să... - Deja am făcut-o.
Am renunţat.
Poftim?
Ai văzut-o pe Wilson?
Pentru că voiam să ştiu...
Ce s-a întâmplat?
Nu s-a întâmplat nimic. Sunt bine.
Plângi.
Nu-i nimic. Sunt bine.
Am fost muşcată...
de un dement, unul drogat cu psihotice
şi care credea că e mort-viu.
Iar acum aştept rezultatele testului HIV.
De ce nu mi-ai spus?
Nu vreau să-ţi dau bătăi de cap.
Prima dată când m-am înţepat a fost într-o marţi.
În luna a doua a celui de-al treilea an,
când eram la medicină internă.
Iar pacientul meu avea SIDA în ultima fază.
Tocmai trecuserăm la acele retractabile.
Şi când am vrut să îl pun la gunoi...
Nu s-a retras corect.
Şi mi s-a înfipt în palmă.
Şi mi-a îngheţat tot corpul.
Şi nu am mai simţit niciodată o spaimă
aşa cum am simţit atunci.
Acum...
nu e momentul să îţi faci griji pentru alţii.
A murit.
Dr Brooks a murit acum trei luni.
Nu se poate.
Nu apăreţi în fişe.
Va trata pe furiş, nu-i aşa?
Vă dădea din acestea... pentru astm?
Nu voiam să-i fac probleme.
Când vi se termină, veniţi înapoi şi căutaţi-mă.
O să fiu eu doctorul dumneavoastră.
Era un doctor foarte bun.
Sunteţi la fel de bun ca şi ea?
Nu.
Însă voi fi.
Acolo e peretele pseudochistului.
Şi acum ce faci?
Măresc incizia cu un instrument de disecţie
şi aplic copci pentru a crea anastomoza.
Bine. Continuă.
Mai repede... dar în ritmul tău.
Pot să vă spun ceva despre Alex?
Nu vrea să spun nimănui, dar nu ştiu ce să fac.
Mă tot respinge.
Iar dumneavoastră îl cunoaşteţi mai bine decât mine.
- Nu poţi să-mi spui. - Nu pot?
E o idee proastă să-mi spui.
Dacă ţi-a spus ţie, înseamnă că a avut încredere în tine.
Aşa că orice ar fi, va trebui să te descurci singură.
Normal că încearcă să te respingă, pentru că urăşte să fie vulnerabil.
Însă tocmai atunci o să aibă nevoie de tine cel mai mult.
O să mai încerc.
Va trebui să faci mai mult decât să încerci,
pentru că eu am deja prea multe pe cap.
Am prea mulţi copii şi prea mulţi pacienţi
şi nu am cum să mă ocup acum de un Alex la pământ.
Dar tu poţi.
E aşa de greu să ai puţină consecvenţă în familia asta?
Ce consecvenţă? Nu te văd mai deloc.
Ne daţi ori nu ne daţi!
Ia te uită. Sunteţi aşa de înfricoşători.
Poftim.
Vă mulţumim.
Ai început programul ăla...
Nu, ne-ai întors viaţa cu susul în jos
pentru că era foarte important pentru tine.
Dar nu merge.
Voi sunteţi familia mea şi vreau să stau cu voi.
Ne daţi ori nu ne daţi!
Cleopatra şi o gărgăriţă.
- Mulţumim. - Ne daţi ori nu ne daţi!
Viaţa mea trece şi eu sunt în altă parte.
Nu o iubeşti?
Pe tine? Ba normal că...
Nu, nu pe mine. Chirurgia.
Ai plecat din oraş la o săptămână după ce ne-am căsătorit
ca să înveţi chirurgie...
pentru că iubeai asta.
Da. Dar pe tine te iubesc şi mai mult.
Doar n-ai de gând să-mi spui că nu asta e răspunsul corect?
Sunt doar...
Ce-i?
Miranda, ce-i?
Dezamăgită...
de tine.
Putem să mergem la colindat acum?
Eşti atât de drăguţ!
Da. Stai să-mi iau haina.
Aţi sunat la dr Emma Marling. Vă rog să lăsaţi un mesaj.
Emma, sunt Owen.
Uite...
Nu eram pregătit să vorbesc despre Cristina înainte,
pentru că ceea ce e între mine şi ea a fost întotdeauna... complicat.
Şi nu pot... încă nu sunt pregătit pentru alte lucruri complicate.
Nici nu vreau să mă gândesc la asta,
şi asta e aşa de grozav la tine,
ca tu eşti atât de uşoară.
Doamne... m-am exprimat greşit. Nu voiam să spun că eşti uşuratică.
Voiam să zic că eşti simplă.
Mai bine şterge asta.
- Emma? - Bună!
- Cum s-a descurcat? - Fantastic.
De parcă ar fi avut un mare maestru.
Povesteşte-mi. Vreau să aud toate detaliile.
Ca să continuăm în spiritul educativ, ce-ar fi s-o lăsăm pe dr Wilson să spună?
Îmi place cum gândeşti, Grey.
Am început incizia folosind...
Nu. Ia-o de la începutul începutului.
Unde aţi amplasat deschiderile?
Ne-am ghidat după incizia precedentă
şi am hotărât să introducem trocarul xifoidian în laterala acesteia.
Sărbătoarea de Halloween nu e pentru cei slabi de inimă.
Te aşteaptă o surpriză după fiecare colţ.
Testul rapid a ieşit negativ!
Mă bucur pentru tine.
Trebuie să-l refac peste 6 luni, ca să fiu sigură, dar pare bine.
Ce-i cu tine? Tot nu vezi?
Nasol.
Şi nu am nici hepatită.
Ce faci aici?
Amice, îmi aştept prietenul...
- Bună! - Jackson?
La naiba.
Sunt terminată.
S-ar putea să nu mai operez vreodată şi e doar vina mea.
M-am dus şi mi-am făcut operaţie la ochi
pentru că ochelarii erau un pic cam enervanţi,
iar apoi m-am întors la lucru prea devreme
pentru că m-am gândit să nu rămân în urmă,
ceea ce e o prostie.
Da, o prostie destul de mare.
- Ce e? - Ştii că puteam să-mi iau o zi liberă
ca să stau cu tine?
Ne-am fi petrecut ziua acasă pe canapea,
eu aş fi făcut supă de pui,
tu te-ai fi uitat la filme şi ai fi adormit.
Dar nu, tu a trebuit să vii la lucru.
Trebuia să te stresezi, să-ţi forţezi ochii,
ca apoi să te simţi nefericită,
exact ce ţi-am zis că se va întâmpla.
Putem să facem asta mâine?
Pe naiba, o s-o facem chiar acum.
Haide.
Unele surprize sunt plăcute.
- Ai ajuns. - Da.
Petrecerea a fost grozavă,
iar Sofia e campioană la scos merele din apă.
Aripile arată super!
Uite, e micuţa prinţesa spaţială!
Mergi la mami.
Bună! Vrei să-ţi dau bagheta?
Nu aud împuşcături.
O să mai prindem doar vreo zece ocazii din astea
până începe să poarte costume deocheate
şi nu vreau să pierd jumătate dintre ele.
E primul lucru cu care şi eu şi Arizona am fost de acord de câteva luni încoace.
Cine e gata să mergem la colindat?
Gata de start!
Haide...
Hai, să mergem!
Iar unele surprize sunt neplăcute.
Rămâi aici să împarţi bomboane?
Nu, o să mănânc bomboane pe întuneric
- şi o să mă prefac că nu sunt acasă. - Alex...
O să împart bomboane, stai liniştită.
Important e să nu laşi teama de surprize
să te împiedice să te costumezi...
să nimereşti la casa unui necunoscut
şi să pui întrebarea.
Tu ce-ar trebui să fii?
Sexy...
...vrăjitoarea.
Nu aveaţi nimic mai bun de făcut astă seară?
Am avut mai multe opţiuni, rechinuţule...
dar asta părea cea mai distractivă.
Pot să vă ofer ceva de băut?
Tequila.
Două tequila.
Luminile sunt stinse!
Am greşit în privinţa tatălui tău.
Am luat o decizie proastă.
Ar fi trebui să te las să-ţi vezi de drum.
Dar nu te-aş fi împins către el
dacă aş fi crezut că o să iasă prost pentru tine.
Nu mi-a trecut prin cap.
Tu ai avut dreptate şi îmi pare rău.
Dar a fost doar o decizie proastă.
Atât.
Aşadar, cum va fi?
Ne daţi...
Ori nu ne daţi?
Intră, înainte să vadă colindătorii că sunt acasă.
Traducerea şi adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro