LA PARADISUL FEMEILOR Sezonul 2 Episodul 5
Traducerea şi adaptarea: Ginaeugenia şi BlackAmber
Fiţi sincer, domnule Dudley, când m-aţi văzut întârziind?
Nu te-am controlat, Sam. Ceasul meu e de vină. A stat.
Luaţi-vă unul nou, domnule.
Am ceasul ăsta de mulţi ani. O să-l dau la reparat.
În locul dv aş vrea
un ceas nou-nouţ, cu fiecare ticăit la fel de sigur aşa cum sunteţi dv.
Poate că ar trebui să te las să faci reclamă la ceasuri de buzunar.
Ar fi o onoare şi un privilegiu, domnule.
Se acordă şi un bonus?
- Ce părere ai de asta, Myrtle? - Ce părere am, domnule?
Un moment nepreţuit. Prima zi a noii noastre patiserii.
Clienţii care merg pe strada Tollgate vor găsi
tot felul de delicii culinare.
Vreţi să spuneţi mâncare, domnule?
Această clădire a fost abandonată un an şi mai bine,
un semn de ezitare şi eşec.
Acum acesta va fi ca o declaraţie de intenţie.
Tom Weston intenţionează să ridice Paradisul femeilor pe noi culmi.
Ei bine, sunt mulţumită că sunteţi atât de mulţumit, domnule Weston.
De ce nu eşti la lucru, Myrtle?
Am fost. Adică voi fi.
Mă duc. Dar am fost captivată de declaraţiile dv, domnule.
Să împărţim comisionul?
La sfârşitul fiecărei săptămâni vom împărţi totalul între toate fetele.
De ce am face asta? Acelea dintre noi care lucrează din greu,
cele care-i răsfaţă pe clienţii noştri fideli,
veţi lua câştigurile din portofelele noastre.
Dar dacă punem banii deoparte, dacă una dintre noi e bolnavă sau are ghinion,
atunci există o plasă de siguranţă.
Dacă simţim că lucrăm una pentru alta, cred că vom câştiga mai mult.
- Chiar trebuie? - Tu câştigi cel mai mic comision.
S-ar putea să fie un nimic, dar este nimicul meu.
Dar nu concurenţa, gelozia şi frica
sunt cele care ne stimulează?
Nu cred că trebuie să concurăm una cu alta. Ne iubim slujba.
- Propun să votăm. - Un vot?
Ce se întâmplă dacă pierzi? Autoritatea ta nu va fi compromisă?
Eu nu văd lucrurile aşa, Clara.
Dacă este o idee bună, va câştiga. Dacă nu este, atunci nu va câştiga.
Ridicaţi mâna dacă credeţi că ar trebui să împărţim comisionul.
Mulţumesc.
A fost sugestia lui Dudley. Am mutat casa într-un loc mai vizibil
şi am pus ceasuri decorative care să atragă privirile.
Restul este în mâinile capabile ale lui Sam.
Ideea este să-i facem pe domni să nu se mai simtă presaţi de timp
fără acel ticăit în buzunarul lor.
Nu e vorba dacă îşi pot permite asta,
ci dacă îşi pot permite să trăiască fără teama de a întârzia.
Bijuteriile. Exact ca pentru deschiderea patiseriei,
veţi asigura o etalare vizibilă a bijuteriilor.
Acestea nu sunt ornamente, dle Weston.
Acestea sunt articole practice, instrumente funcţionale.
Instrumente funcţionale din aur şi argint, decorate cu bijuterii.
Dacă îmi permiteţi, avem nevoie de ceva care să fascineze clienţii.
Poate un ceas pentru ei pe care să-l admire,
ceva extravagant, astfel încât aceştia să rămână destul timp
ca să-mi pot exercita magia asupra lor.
Clara?
Nu pot să nu mă întreb de ce ai votat împărţirea comisionului.
Nu sunt proastă.
Dacă aş fi ridicat mâna împotriva ta, aş fi pierdut
şi aş fi fost privită ca o intrigantă.
- Nu cred că ăsta a fost motivul. - Atunci ce-a fost?
Celorlalte fete nu le place ideea şi tu nu vrei să mă laşi în încurcătură.
Crezi că am o inimă miloasă? Nu ai reuşit să mă cunoşti, Denise.
Atunci ştii că este o idee bună.
Vrei adevărul?
Ne-ai cerut să votăm. Am fost recunoscătoare pentru asta.
Bine. Pentru că vom mai avea şi alte votări.
- Doamne! De data asta pentru ce? - Nu ştiu.
Aş dori ca fiecare dintre fete să facă o propunere şi vom vota pentru asta.
Aş aprecia dacă ai fi tu prima, Clara.
Dacă vă uitaţi la un om cu un ceas grozav, ce vedeţi?
Este un om care are timpul de partea sa.
Un om care nu va sta cu ochii pe ceas.
Timpul nu aşteaptă pe nimeni.
O dată pe săptămână vom merge să înotăm împreună. Ziua fetelor.
Putem să ne uităm la Susy cum se scufundă şi să ne amuzăm.
Dacă noul raion alimentar este un succes,
domnul Weston ar fi tentat să se extindă mai mult.
Mi-a vorbit deja despre asta.
Va trebui să aşteptăm până când nu va mai putea fi atins?
Trebuie să punem mai multă presiune asupra sa.
Domnule, trebuie să-l facem pe domnul Weston să simtă
că a fi aici este o umilinţă pentru el.
Dacă simte că soţia lui vă preferă în continuare...
Mi se face pielea ca de găină.
Doamna Weston apreciază beneficiile pe care i le oferă aceste privilegii, nu?
Dv şi cu mine ne-am sculptat vieţile pornind de la nimic.
Domnule, aceeaşi femeie v-a deposedat de tot ceea ce aţi câştigat prin muncă.
Aceeaşi femeie nici măcar nu a clipit când aţi fost trimis din acest oraş.
Vă rog să vă gândiţi de ce v-a adus înapoi aici.
Credeţi că are intenţii bune faţă de dv?
- Nu. - Avem puţin timp la dispoziţie.
Tu trebuie să te concentrezi numai pe ceea ce trebuie să realizăm.
Avem nevoie de altceva. De ceva mai mult.
Ceva ca să-l oprim pe Tom Weston.
Aveţi vreo idee în minte, domnule?
Poate.
Ce anume?
Prefer să nu spun.
Nu este loc pentru ezitare.
Trebuie să te duci la ea, Moray,
cu toate aceste farmece pentru care eşti faimos.
Îmi dau seama că ar trebui să vorbesc cu soţul tău,
dar m-am simţit obligat să cer mai întâi permisiunea ta
pentru că este o problemă personală, o problemă delicată pentru tine.
Ce-ar putea fi atât de sensibil?
Ceasul tatălui tău.
Nu pot scăpa de ideea că ar fi piesa centrală a unei vitrine...
Ceasul tatălui meu?
Da, da, este un obiect de o frumuseţe care ar atrage...
Pentru mine este ceva mai preţios decât orice altceva.
Crezi că îl voi legăna în faţa oricărui vizitiu care trece,
în speranţa că va intra în magazinul tău?
Nu am intenţia să te jignesc, Katherine.
Şi ai făcut niciun efort să iei asta considerare.
- Mă bucur că nu m-am adresat soţului tău. - Nu este al lui Tom.
Îmi pare rău. Pur şi simplu m-am gândit că...
Îmi amintesc că tatăl tău spunea că, întrucât nu a avut fii,
îl va lăsa celui cu care te vei căsători.
Da. Ei bine...
S-a gândit la aşa ceva la un moment dat.
Sper că-mi vei putea ierta stângăcia, Katherine,
dar intenţionam să-l etalez ca un semn de respect...
Aş aprecia dacă mi te-ai adresa cu doamna Weston.
Sigur, doamnă Weston.
Sigur.
Denise. Intră.
Aţi vrut să vorbiţi cu mine, domnule Weston?
De când ai devenit şefa raionului confecţii pentru femei, am
- o problemă care mă preocupă tot mai mult. - Îmi pare rău să aud asta, domnule.
Se pare că introduci metode mai moderne, pe care unii le-ar numi chiar democratice.
- Domnule, vreau doar... - Este impresionant.
Preocuparea mea este ca celelalte raioane să nu rămână în urmă.
Am de gând să-i adun pe toţi şefii de raion ca să te adresezi şi lor.
Poate că le vei insufla un dram din magia ta.
Domnule, nu sunt sigură că este...
Ce, nu-ţi place ideea? Ce-ar putea fi mai bine?
Eu voi beneficia de efervescenţa ta tinerească
şi tu te vei bucura de recunoaşterea pe care o meriţi.
Sunt sigur, Denise, că te vei lăsa încălzită
de admiraţia colegilor tăi.
- Ei bine, eu... - Bine.
Voi face toate aranjamentele.
Am fost rugată să fac o prezentare în faţa şefilor de raion despre cum
procedăm la raionul de confecţii pentru femei.
De ce ar vrea domnul Moray să faci aşa ceva?
Nu Moray mi-a cerut asta, ci domnul Weston.
M-am gândit că le-am putea arăta împreună.
Trebuie să votăm pentru asta? Eu votez. Votez da.
- Eu nu apuc niciodată să mă laud. - Nu e vorba de laudă, Susy.
Este o prezentare. Clara?
De ce ar ţi-ar cere domnul Weston să faci aşa ceva?
A spus că vrea să introducă metode moderne de lucru.
Atunci asta trebuie să fie. Ce crede domnul Moray despre asta?
Nu i-am spus încă.
Pisică... porumbei.
Toate fetele tinere sunt la fel.
Când avem zece ani vrem să avem unsprezece,
când avem unsprezece ani vrem să avem doisprezece.
Insist să te bucuri de vârsta pe care o ai, Flora.
Aproape acelaşi lucru i l-am spus şi eu azi lui Denise.
Denise?
Tinereţea ei este atuul care defineşte rolul ei în magazin.
Tot acest entuziasm...
E greu să-l stăvileşti.
Am decis să profit din plin de el.
Şi cum vei face asta, dragul meu?
Voi face din ea un exemplu pentru cum trebuie să-şi facă treaba.
Este o persoană specială.
Sunt sigur că ne vei fermeca şi educa pe fiecare dintre noi, Denise.
Voi împărtăşi câteva lucruri pe care le-am încercat
şi care par că ne uşurează munca.
Sper doar că membrii mai în vârstă ai personalului n-or să considere
că încerci să pari mai bună decât ei.
Dar sunt sigur că va fi o zi minunată pentru tine.
Colegii ei n-or să gândească rău de Denise. O cunoaştem.
Ne dăm seama că nu doreşte decât binele pentru magazin.
Sunt sigur că totul se va petrece într-un spirit de camaraderie.
Eu unul sunt interesat de metodele pe care ea le-a introdus.
- Dl Weston nu ar fi încuviinţat altfel. - Ai acceptat deja?
Da. Eu... El mi-a cerut şi...
Atunci trebuie să profiţi cât mai mult de ocazie.
Doamnă Weston...
M-am răzgândit. Ceasul tatălui meu.
Acum înţeleg că intenţia ta a fost să-l onorezi pe tatăl meu
punându-l în vitrină.
Nu văd niciun motiv să nu cedez solicitării tale.
Îţi sunt foarte recunoscător.
Sam?
Sam, se pare că avem pentru tine exponatul principal.
Are peste o sută de ani. Tatăl meu l-a moştenit.
Ca să fiu sincer, chiar dacă inventez tot felul de poveşti pentru clienţi,
întotdeauna am crezut că un ceas este doar un ceas.
Ştiu că am cerut ceva magic, domnule,
dar se va face coadă doar ca să se uite la el.
Tatăl meu m-a învăţat să citesc orele cu el.
Era punctul culminant al fiecărei zile.
M-a vrăjit.
Îmi aminteşti de vremea când eram copil, Sam.
Şi eu am folosit aceleaşi cuvinte. M-a vrăjit.
Tatăl meu mă hipnotiza cu el. Îl balansa uşor în faţa ochilor mei
şi vorbea încet şi convingător că mi-a indus o stare de transă.
Este o mică minune pe care o preţuiesc ca atare.
O vom preţui la fel de mult, doamnă.
Mai e un aspect al acestei chestiuni pentru care am nevoie de atenţia ta, Moray.
Dorinţa tatălui meu ca ceasul să fie transmis omului cu care mă căsătoresc...
Tom nu ştie. Aş aprecia dacă nu ai pomeni de asta.
Da, da, sigur. Nu e treaba mea să-i spun.
Îmi dau seama cât de ataşată sunteţi de ceas, doamnă Weston.
Te rog, spune-mi Katherine.
N-am văzut niciodată ceva atât de minunat.
Cât credeţi că valorează, domnule Dudley?
Salariile noastre pentru tot restul vieţii, Sam.
Da, dar ai sentimentul că valorează mai mult
decât nişte lire sterline, şilingi şi penny.
Sper că nu te amesteci din nou în afacerile lui Moray, Jonas.
După cum puteţi vedea, dle Dudley, îmi văd de îndatoririle mele.
Mă îngrijorează ceea ce nu pot vedea.
L-am observat pe Moray cu doamna Weston.
De ce-i atât de cordial, atât de intim cu ea? Ce se întâmplă?
Nu pot vorbi în numele domnului Moray, domnule.
Cu cât eşti mai politicos, cu atât eşti mai alunecos ca să-mi eviţi întrebările.
Nu vreau să vă supăr.
Cu toate astea, nu vrei să fii deschis şi sincer cu mine.
Ştiu că tu îl conduci pe această cale
şi cum nu pot primi informaţiile de la voi doi, o să te întreb ceva.
Crezi că tu îl cunoşti cel mai bine?
Vă rog să luaţi în considerare circumstanţele, domnule.
Cine deţine Paradisul femeilor? Există dreptate în ceea ce vedeţi?
Credeţi că viaţa va fi mai uşoară pentru oricare dintre noi
cât timp Tom Weston ţine biciul?
Mai ales pentru domnul Moray.
Simţiţi cum ochii sunt atraşi de el? Ca şi cum nu vă mai puteţi opri?
Nu e frumuseţea acestui lucru, bineînţeles.
Ei bine, este un lucru frumos!
Dar ceea ce avem aici este o putere dincolo de orice explicaţie.
Pot să cad şi să mor.
Nu aveţi impresia că timpul s-a oprit?
Aveţi un ceas, domnule?
Arătaţi ca un om care cunoaşte importanţa timpului,
care nu ar ţine în buzunar vreo piesă veche de staniu.
Am sau nu am dreptate?
Problema nu este dacă un om îşi poate permite acest ceas.
Este vorba dacă un om îşi poate permite să nu-l deţină.
Dacă trebuie să decidem asupra unei probleme, vom vota.
Nu am vrut să-mi împart comisionul, dar dacă s-a votat aşa, am acceptat.
Voi munci mai mult. Dacă fetele câştigă comisioane pentru mine,
va trebui să câştig şi eu comisioane pentru ele.
Am votat chiar şi dacă vom vorbi astăzi în faţa dv.
Ca vânzătoare, dau ce-i mai bun când mă simt implicată,
parte dintr-o echipă.
Cred că dacă noi muncim cu plăcere,
atunci şi clienţilor le va face plăcere să vină aici.
Cred că asta e tot. Vă mulţumesc că aţi venit azi.
Ar trebui să votăm dacă prezentarea noastră s-a terminat.
Splendid! Ceea ce dra Denise şi fetele ei ne-au demonstrat astăzi
este că nu trebuie să ne culcăm pe lauri.
Ceea ce a adus succes în trecut nu mai este valabil azi.
Este evident că prezentarea de astăzi deschide un drum nou.
- Nu-i aşa că e formidabilă, Moray? - Toate au fost, domnule. Toate.
Toţi au fost atât de amabili cu mine.
Au urmat multe întrebări şi felicitări.
Ce părere ai, dragul meu?
Spune-mi. Spune-mi sincer.
Părerea ta e singura care contează.
Eu...
Îmi place să văd cum luminezi acest loc, Denise,
dar nu trebuie să uităm, nu trebuie să fie aşa.
N-ar trebui să stăm la mila lor sau să aşteptăm favorurile lor.
Acest loc ar trebui să fie al nostru. Înţelegi?
Bineînţeles.
Uneori mă ia valul. Trebuie să fac tot ce pot.
De aceea trebuie să facem tot ce putem ca Paradisul să fie din nou al meu.
Şi atunci tu vei fi prima mea doamnă.
Azi am fost o maşină de vândut, Edmund.
Aş vrea să mă fi văzut.
Eşti mereu o maşină de vândut, Sam.
Fiecare om trebuie să fie bun la un singur lucru.
Am muncit de parcă era sfârşitul lumii!
Şi vrei să ştii de ce?
Talismanul meu norocos.
Ce faci cu el în buzunar? Valorează o avere.
M-am gândit că, magazinul fiind închis, nimeni nu va observa.
Să văd cum te simţi când ai ceva preţios în buzunar.
Şi, ca să fiu sincer, te simţi minunat.
Nu e genul tău, Sam, să te joci cu focul.
Ştiu. Am pus o pânză neagră peste locul lui din vitrină.
Nimeni nu va observa că lipseşte.
Dar ce se întâmplă dacă îl strici sau îl pierzi?
L-am văzut acolo... m-a hipnotizat,
nu am putut să-i rezist.
Senzaţia că-l am, ideea că-l am.
Trebuie să recunoşti, Edmund, e o frumuseţe, o minune vie.
Sigur că este splendid,
dar nu ţi-aş mulţumi dacă l-aş avea în buzunarul meu.
Doar avându-l aici mă simt cu un centimetru mai înalt,
mai frumos, mai neînfricat.
Regele lumii.
Există un nume pentru asta: ispită. Trebuie să-i rezişti.
Eşti bătrân, asta-i tot. Ţi-ai pierdut îndrăzneala, omule!
Întreabă-mă ce oră este.
- Ce oră este? - Este ora lui Sam, asta este.
Ora lui Sam ca să fie în vârf.
Se joacă cu mine.
Ştie că dacă o umple de elogii pe Denise, mă chinuie pe mine.
Atunci aveţi de ales, domnule.
Puteţi să-l lăsaţi să triumfe sau puteţi să-l înfruntaţi
cu tot atâta viclenie şi îndrăzneală.
Dacă reuşiţi să plantaţi în mintea dlui Weston ideea
că soţia lui este atrasă de dv, el va dori să vorbească cu cineva.
Am stabilit o relaţie de încredere între dânsul şi mine.
Dacă îl voi face să creadă că am resentimente faţă de dv,
poate va începe să aibă încredere în mine.
- Ce este, Jonas? - Scuzaţi-mă, domnule.
N-ar trebui să-mi dezvălui frustrarea într-o asemenea manieră.
Permiteţi-mi să mă întorc la îndatoririle mele.
Te-a supărat ceva?
Vă apreciez grija, domnule,
dar nu vă pot deranja cu nemulţumirile mele împotriva angajatorului meu.
A fost meschin din partea mea să mă comport aşa. Dacă îmi permiteţi...
Moray? Ce-a făcut de te-a tulburat aşa?
Mulţi ani l-am servit pe acest om cu loialitate şi dedicare
mai mult decât îmi impunea datoria.
Nu merit oare încrederea angajatorului meu?
Nu ştiu de ce contează atât de mult încrederea, domnule,
dar contează.
Mi se pare că ai expus problema în sens invers, Jonas.
Ar trebui să te întrebi dacă Moray este demn de loialitatea ta.
Mi-a spus chiar ea, Katherine Weston. Ceasul are puteri.
Puteri hipnotice.
În familia ei era folosit ca să se hipnotizeze reciproc.
Tatăl ei era maestru în asta.
Cum credeţi că a ajuns atât de bogat?
Puteri. Puteri incredibile.
- Păstrează-ţi sporovăiala pentru clienţi. - Pe onoarea mea!
- Am simţit-o chiar eu! - Eu îl cred. Ce este hipnotic, Sam?
Hipnoză, Susy. Ei bine, e un fel de somn.
Nu chiar un somn. E ca şi cum...
Nu e ca şi cum ai fi adormit. Este cum ai fi aici, dar fără să fii.
Aşa cum se simte Susy de cele mai multe de ori.
E ca şi cum ai fi ameţit.
- Ca şi cum eşti beat? - Ştii tu cum e să fii beat?
Nu, hipnoza este...
Să fii hipnotizat este ca şi cum ai fi într-o lume în care totul este posibil.
Dacă vrei să dansezi, vei fi ca o balerină.
Dacă îţi doreşti să cânţi, vei cânta ca o pasăre cântătoare.
- Ca şi cum ai fi într-un fel de dorinţă. - Ar trebui să facem asta tot timpul.
- Vreau să fiu hipnotică. - Hipnotizată.
Poţi? Poţi să mă hipnotizezi, Sam?
Ai grijă, Susy, o să te hipnotizeze
şi apoi o să-ţi ceară salariul în fiecare săptămână.
Dacă eşti în căutarea unei experienţe în afara corpului,
l-ai găsit pe tipul potrivit, Susy. Deseară. După închidere.
- Putem veni toate? - De ce nu?
Bine. Atunci, în sala principală. După închidere.
- Ai făcut o treabă bună, Myrtle. - Eu, domnule?
Pâinea, plăcintele, patiseria pregătite pentru noua brutărie îţi lasă gura apă.
- Vânzările sunt extraordinare. - Chiar aşa, domnule?
- Vreau să spun... mulţumesc, domnule. - Da.
Trebuie să sporim splendoarea.
Poate ceva special din bucătăria ta
pentru a face să se vorbească de alimentele de la Paradisul femeilor.
Sună minunat, domnule.
Deci ce poţi să-mi oferi?
Ce aveţi în minte, domnule Weston?
Am avut în vedere faptul că mi-ai oferi ceva cu adevărat irezistibil.
Ceva ce am putea pune în vitrina din faţă, Myrtle.
Ceva care ar putea pune în umbră chiar şi o bijuterie.
Am înţeles, domnule.
Lăsaţi-mă să-mi sparg capul o vreme, să văd ce pot găsi.
Sigur. Mai vorbim.
Katherine.
Ceasul tatălui tău s-a dovedit a fi un succes.
Ai avut dreptate, bineînţeles. Ar fi trebuit să ştiu.
Ei bine, este o comoară magnifică,
pot să înţeleg de ce doreşti să-l păstrezi pentru tine.
Dar nu am vrut întotdeauna să-l păstrez.
Ştiu că este greu să spui şi să auzi aşa ceva.
Dar mi se pare că este mai bine să spui adevărul.
Noi amândoi am trecut prin atât de multe împreună.
Cu siguranţă nu mai avem nevoie de vreun pretext.
Trebuie să-ţi mărturisesc ceva.
Motivul pentru care nu i-am dat ceasul lui Tom.
Tatăl meu a vrut să-l ai tu.
Adevărat, Katherine?
Tatăl tău nu a arătat o astfel de afecţiune pentru mine.
Este adevărat.
Aproape adevărat.
Am vrut să ţi-l dea la...
Nu m-am decis încă să renunţ la această idee.
Poate de asta nu pot să i-l dau lui Tom.
Ştiu că n-o să mă poţi ierta pentru ceea ce s-a întâmplat,
pentru ceea ce ţi-am făcut, ţie şi...
Nu strica totul, te rog.
Mi se pare nedrept faţă de Tom să simt în acest fel.
Acesta este motivul pentru care am decis că cel mai bine este
ca el să nu ştie că tatăl meu voia ca ceasul să ajungă la soţul meu.
Înţeleg.
Ai observat?
Ne-am plimbat pe strada asta aşa cum făceam înainte.
Unele lucruri nu se pierd niciodată.
- Doamnă Weston. - Stai cu mine, Clara.
Speram să vorbesc cu tine în particular.
Ce doriţi să vorbiţi cu mine, doamnă?
Tu eşti cea mai apropiată de Denise.
Sunt preocupată de modul în care se simte în privinţa ceasului.
Ceasul? Nu ştiu dacă este la curent, doamnă Weston.
N-ar fi trebuit să-i încredinţez lui Moray un bun preţios al familiei mele.
Înţelesesem că era vorba de o reclamă, doamnă.
Da, aşa este.
Dar aceste lucruri pot fi interpretate greşit,
dat fiind ce fel de om este Moray, după cum ştim amândouă.
Ce fel de om?
Un bărbat condus de pasiuni.
Nu vreau să creadă cineva că l-am încurajat.
Adică Denise?
De ce v-ar păsa de ceea ce simte Denise?
Vine un moment în care ne impresionează sentimentele
asemănătoare cu ale noastre ale altei femei.
De vreme ce Moray ne-a făcut pe amândouă să suferim, Clara,
compasiunea noastră se revarsă asupra femeii pe care o iubeşte acum.
Cea care are încredere în el acum.
Doamnă, îmi spuneţi că el a...
Ştii la fel de bine ca mine ce fel de om este el.
Susy, vreau să te relaxezi.
Mă relaxez.
Poate ar fi mai bine să respiri uşor.
Vreau să priveşti ceasul.
Vreau să crezi în puterea acestui ceas.
Este singurul lucru pe care îl vezi, singurul lucru din lume.
Lasă-ţi ochii să urmărească ceasul.
Simţi cum ţi se îngreunează ochii, cum obosesc.
Vrei să închizi ochii.
Lasă-ţi pleoapele să cadă.
Închide-i.
Încă vezi ceasul, Susy, ceasul este în mintea ta.
E o senzaţie minunată. Cea mai minunată senzaţie a ta.
Vreau să întinzi mâinile.
Voi pune un creion între degetele tale.
Simţi?
Creionul se lipeşte de vârfurile degetelor tale.
Ceasul vrea să simţi cât de strâns e creionul.
Vrei să-i dai drumul, dar nu poţi.
S-a lipit de degetele tale şi n-o să cadă.
Voi lua creionul dintre degetele tale.
Ceasul vrea să dai drumul creionului.
Acum!
Când voi fluiera vei deschide ochii încet.
Încet. Când îi vei deschide
vei avea un singur gând în minte.
"Trebuie să-i fac cinste lui Sam cu o bere."
"Îi voi face cinste lui Sam cu o bere."
"Sam e băiat bun. Sam e un băiat chipeş."
"O fată s-ar putea îndrăgosti de un băiat ca Sam."
"Să-i fac cinste lui Sam."
Mergem diseară la Trei coroane?
Vreau să-i fac cinste lui Sam cu o bere.
Jonas, îţi mulţumesc că ai venit aici în ceas de noapte.
Bem ceva?
Până acum nu mi-am dat seama ce chipeş e Sam. Îmi place.
Văd în tine, Jonas, un om
care doreşte să fie de folos angajatorului său.
Din păcate, am stabilit
că Moray nu-ţi merită loialitatea.
Ştiu cum te simţi.
Eu şi soţia mea am avut intenţii bune când l-am readus pe Moray aici,
i-am dat o poziţie de încredere şi cu responsabilitate,
dar totuşi am senzaţia că plănuieşte să ne ia Paradisul.
Dacă plănuieşte, o ascunde bine, domnule.
Jonas, eu preţuiesc şi cred în dăruirea ta pentru magazin.
Trebuie să recunosc că Paradisul are disperată nevoie de un om ca dv
pentru a-i reda onoarea.
Un soldat distins... cum am putea să nu vă ascultăm?
Gândul că lucrez pentru un om care şi-a slujit ţara atât de eroic...
De unde ştii că am fost în armată?
Iertaţi-mă, dle Weston. Istoria militară e o pasiune a mea.
Răscoala indiană a fost o barbarie.
Faptul că stau lângă un bărbat care a fost acolo,
un ofiţer care a condus lupta, a fost decorat pentru curajul lui...
ar fi o onoare să vă fiu de folos în orice fel consideraţi, domnule.
Supraveghează-l pe Moray.
Află ce planuri are.
Aţi ales un ceas minunat.
Să vă bucuraţi de el! Vă mulţumesc.
Ieşim la plimbare diseară?
Da, cred că mergem toţi la han.
Nu, nu mă refer la toţi. Doar noi doi.
Susy, toată tărăşenia cu ceasul a fost doar o farsă.
Eşti un băiat atât de chipeş.
Susy, hipnoza nu-i decât o glumă.
Ceasul n-are nicio putere. E doar un ceas.
- Îţi spune doar cât e ora. - M-aş îndrăgosti de unul ca tine.
Las-o mai moale. Nu eşti îndrăgostită de mine. Nu s-a întâmplat nimic.
Poate crezi că s-a întâmplat ceva,
dar numai pentru că tu eşti o persoană mai sensibilă.
Convinge-te că ceasul nu te-a făcut să te îndrăgosteşti de mine.
Iată-l pe dl Dudley, întoarce-te la raionul tău.
- Ne vedem diseară. - Sigur.
Am vreo şansă să primesc o ceaşcă cu ceai, Myrtle?
Nu îndrăznesc să mă duc diseară la han.
Susy crede că blestemata de hipnoză a fost adevărată.
Îmi face ochi dulci şi se ţine după mine ca un căţeluş devotat.
Sam, eşti exact omul de care am nevoie.
Dl Weston mi-a cerut să fac ceva special pentru vitrină
şi nu-mi vine nicio idee.
- Nu sunt bucătar, Myrtle. - Nu, dar poţi să mă hipnotizezi
ca să-mi vină vreo idee.
E o prostie. M-am prefăcut! A fost o glumă!
Da, ştiu! Dar vrei să încerci?
Bună, Sam.
Denise, prezentarea ta a fost o sursă de inspiraţie.
- Toată lumea vorbeşte despre ea. - Vă mulţumesc, domnule.
Mi-a venit ideea să petreci câte o zi în fiecare raion.
Să le insufli acea "joie de vivre" de care debordezi.
N-ar trebui să discutăm între noi înainte să introducem metode?
Din experienţa acumulată de mine,
trebuie discutat în cadrul conducerii înainte să fie prezentat angajaţilor.
- Tu ce crezi, Denise? - Domnule, daţi-mi voie...
Nu-ţi dau voie. Ce spui, Denise?
Nu pot lua eu această decizie, domnule.
Nu-ţi cer să decizi. Îţi cer părerea.
Ar putea funcţiona doar cu acordul celorlalte raioane.
Desigur. Poţi începe la bucătării.
N-o văd pe Myrtle obiectând. Tu?
La fiecare ocazie pe care o prinde o laudă excesiv pe Denise.
Trebuie să te stăpâneşti.
E un tiran. Ştim cu toţii ce e un tiran.
Trebuie să fie exact aşa cum vrea el.
Te implor să nu cobori la nivelul lui.
Nu-l voi lăsa să mă zdrobească!
Pui ceva la cale. Ştiu sigur. De ce nu-mi spui?
Ai încredere în mine.
Nu pot. Loialitatea nu e o stradă cu sens unic.
Te-am încurajat să-mi spui ce se petrece.
Refuzi. Înseamnă că n-ai încredere în mine.
- Dar îţi pui încrederea în Jonas. - Este pentru binele tuturor.
Şi de ce nu văd asta în expresia ta?
Să preiei conducerea? În bucătăria mea?
Nu, nu să preiau conducerea.
Ne-am putea simţi bine împreună pentru o zi.
Nu vreau s-o fac dacă tu nu vrei, Myrtle.
Şi dacă o zi se transformă în două? Ce facem atunci?
Dl Weston vrea o prezentare pentru vitrină.
M-am gândit la tortul Myrtle.
- Tortul Myrtle? - Reţeta ta cu 18 ouă.
Putem pune câteva găini într-un capăt al vitrinei.
Găini vii care se hrănesc cu porumb. Lângă ele un munte de ouă.
Şi pe un suport splendid... tortul Myrtle.
Tortul Myrtle!
Poţi să-l decorezi cu tot felul de ornamente.
Poate vindem reţeta. Iar cei care cumpără tort
pot veni la bucătărie să te asculte povestind cum ai învăţat să-l faci.
I-ai spus domnului Weston? Îi spunem împreună.
Poftim. Ai nevoie de şorţ dacă lucrezi în bucătăria mea.
Ştii ce-am putea să punem în acest tort Myrtle?
Lămâie, melasă şi ghimbir ca să-i dea un pic din spiritul lui Myrtle!
Eşti atât de ocupată să cucereşti lumea, Denise.
Fii atentă să nu pierzi din vedere ce e important.
- Ce vrei să spui? - Îţi place atât de mult, nu?
Te-ar putea lăsa oriunde în magazin, oriunde în oraş
şi tu îi faci pe toţi să te asculte.
- E ceva rău? - Nu.
Nu e absolut nimic rău în asta.
Ce vrei să-mi spui, Clara?
Prietenii au încercat să mă avertizeze
că voi da socoteală pentru felul în care îmi trăiesc viaţa,
dar eu a trebuit s-o aflu singură.
Poate că fiecare trebuie s-o afle pe propria piele.
Aud că ceasul tatălui meu a provocat agitaţie, Sam.
Aş zice că a atras atenţia, doamnă.
Pot să vă întreb... Când mi-aţi povestit despre ceas,
despre hipnotism şi că tatăl dv v-a hipnotizat când eraţi mică,
totul a fost o glumă, nu?
Bineînţeles. Tatăl meu era un mucalit.
Aşa am crezut şi eu.
Mă păcălea, asta-i tot.
O singură dată m-a convins
că am vorbit o limbă străină fiind sub influenţa ceasului.
Parcă greacă. Dar a fost ceva foarte hazliu.
A fost un incident care m-a uimit profund.
Când eram mică nu mâncam varză.
Dar cu acea ocazie,
tatăl meu a legănat ceasul în faţa mea
şi am mâncat o farfurie plină fără să mă plâng.
- Varză? - Şi chiar mi-a plăcut.
Mintea unui copil este receptivă la sugestie.
Iar ceasornicarul lui era înconjurat de atâta mister.
Avea şase degete la mâna stângă.
Şi vedea viitorul.
Tatălui meu îi plăcea să-mi povestească despre asta.
Mă înspăimânta îngrozitor.
Şase degete...
Scuzaţi-mă, domnule.
Poate crezi că supraveghez amintirea de familie venind des aici.
Deloc. E o plăcere să te văd.
Adevărul este că voiam să...
Cred că deunăzi am spus prea multe.
Nu. Mă bucur că am vorbit, Katherine.
M-a bucurat gândul că afecţiunea dintre noi n-a dispărut.
Şi eu simt acelaşi lucru.
Când doi oameni au fost atât de apropiaţi,
suferinţa e foarte mare dacă există ostilitate.
Poate ne întâlnim din când în când la o cafea?
- Mi-ar plăcea. - Atunci trebuie s-o facem.
Tom este gelos fără niciun motiv uneori,
ar fi inutil ca el să ştie.
Dacă aşa preferi, îţi voi respecta dorinţele.
Moray! Eşti bun să iei cina cu mine şi cu soţia mea?
Dacă doriţi, domnule.
Sunt recunoscător pentru invitaţie, chiar puţin surprins.
Am o veste. Veştile bune se dau cu un pahar de şampanie.
O veste bună pentru mine? M-aţi făcut curios.
Vestea este pentru Denise. O inviţi tu sau s-o invit eu?
Bună, Sam!
Trebuie să dau o fugă până la magazin.
Dacă are veşti, de ce nu ne spune?
De ce ne invită acasă?
Gândul de a lua cina cu ei este o tortură.
Tu ai spus că trebuie să păstrăm relaţii bune cu ei şi asta facem.
- N-am încredere în el. - Cred că nici el n-are în tine.
- La ce te referi? - Ştie că vrei să recapeţi Paradisul.
- Şi cauţi metode. - Trebuie să fim prudenţi, Denise.
Oricare ar fi vestea, sigur va fi o capcană.
Poate că avem ocazia să le demonstrăm
cât de devotaţi suntem unul faţă de celălalt
şi că împreună nu ne temem de ei.
Da!
Cina? Aici? Cu ei doi?
- Credeam că va fi plăcut. - Puteai să mă întrebi.
Şi tu puteai să mă întrebi înainte să te plimbi cu Moray pe stradă.
- Lumea se uita şi se minuna. - Înţeleg.
Am aflat că ea are un apetit considerabil.
Denise clocoteşte de ambiţie. Îmi face plăcere s-o încurajez.
Arată toate semnele că îl va eclipsa.
Poate că Moray nu este suficient de bărbat pentru ea.
Îmi place ideea de a-i ţine companie aici.
Bănuiesc că ei îi place strălucirea.
Domnul Weston, aşa cum v-am sugerat, a fost rănit în luptă.
Foarte grav.
S-a întors acasă din India şi s-a retras din armată.
Şi asta n-ar explica...
Tom Weston şi-a slujit ţara
în timp ce eu eram aici, vindeam haine de damă.
E de mirare că are pică pe oameni ca mine?
Nu este ruşinos din partea noastră să hărţuim
un soldat care a suferit mai mult decât îmi pot imagina?
Dacă-l compătimiţi, nu-l veţi învinge.
Domnule, permiteţi-mi să vorbesc.
Domnul Weston trebuie să afle despre ceas.
Pot găsi ocazia să-l fac să afle
că soţia lui i-a ascuns intenţiile tatălui ei.
Nu, Jonas. Acum nu mai pot. Nu vreau să afle.
Crede-mă, Edmund, nu l-am pus în buzunar.
Trebuie să-l fi pus şi ai uitat.
Atunci e mai rău.
L-am băgat în buzunar şi nici nu mi-am dat seama ce fac?
De parcă s-ar fi pus singur acolo.
Sam, băiete, vorbeşti prostii.
E un băiat care lucrează în depozit,
Raymond Lee, Puricele Lee. Nu mi-a plăcut niciodată.
Ieri trăncănea întruna lângă mine.
L-am blestemat în gând.
Şi ce crezi? A căzut bolnav la pat.
- Cum e posibil? - Oamenii se îmbolnăvesc uneori.
Nu, nu.
Ceasul e de vină. Sunt convins.
Susy mă urmăreşte peste tot ca un căţel.
Nu scap de ea orice aş face.
Dacă te supără atât de mult, cere-i dlui Dudley să te mute.
O să-i cer.
Asta o să fac.
Este vrednic de laudă, nu-i aşa, Moray,
ca o fată să vină dintr-un orăşel modest ca...
- De unde, Denise? - Peebles, domnule.
Peebles! Până şi cuvântul e un răsfăţ pentru limbă.
Eu şi Katherine nu ştim ce înseamnă să pleci de jos
şi să te afirmi în oraş.
Presupun că nici să te afirmi în armată nu este uşor, dle Weston.
Da, este adevărat.
Dar pentru o femeie, o tânără într-o lume a bărbaţilor,
şi s-o faci cu atâta...
Cum să-i spunem, Moray?
- Zel? - Fii serios!
Nu la asta mă refeream. Cu atâta emoţie clocotitoare.
Ne întrebăm care este vestea.
Ştie ce bărbat norocos este? Sper că da.
Da. Iar eu sunt foarte norocoasă să lucrez cu John.
M-a încurajat întotdeauna.
Serios, Moray? Îţi dai seama ce femeie ai lângă tine?
Aş fi un prost dacă n-aş şti.
Vestea.
Vrem să te trimitem la Paris, Denise.
Într-o misiune de recunoaştere. Să vizitezi Le Bon Marche
şi să-ţi bucuri privirile cu ultima modă franţuzească.
Asta este...
Nu ştiu ce să spun. Mulţumesc!
Stai acolo o săptămână. Lasă-te absorbită de tot ce este parizian.
Şefa raionului de confecţii trebuie să cunoască bine "La Mode Illustree".
Crezi că eşti pregătită pentru o asemenea călătorie?
Da, domnule.
Denise în Paris!
Nu vezi ce ne face, draga mea?
Te îndoapă cu premii ca să te simţi fericită aici,
să accepţi lucrurile aşa cum sunt.
Aş putea să învăţ atât de multe la Paris.
Nu vreau să te împiedic să te duci.
Vreau să înţelegi ce face el.
Voi găsi un motiv să refuz.
Îi spun că sunt bolnavă sau că mi-e rău în călătorii.
Pentru noi fac asta, Denise. Ca să putem fi împreună în Paradis.
Ştiu.
Întotdeauna am vrut să fiu în faţă,
dar e mai bine ca doar produsele mele să fie la lumină.
Îţi mulţumesc, Denise.
Dle Dudley, cu permisiunea dv aş vrea să fiu mutat de la ceasuri.
Dar ceasurile se vând cel mai bine.
- Faci minuni. - Vă rog, domnule.
Aş aprecia mutarea.
Niciodată n-ai câştigat atât. De ce vrei să renunţi?
Ceasurile nu sunt pentru mine. Prefer să mă întorc la mătăsuri.
- Mă voi gândi. - Puteţi să vă gândiţi acum?
Va da o impresie proastă angajaţilor dacă te muţi de colo-colo.
Să văd cum se termină vânzarea ceasurilor.
- Şi dacă insist, domnule? - Cu ce motiv?
Spune-mi un motiv solid şi mă voi gândi la el.
Prea bine, domnule Dudley.
Intră.
Vreau să-i spui.
Spune-i lui Tom Weston că lordul Glendenning a dorit
ca ceasul să aparţină ginerelui său şi soţia lui i-a ascuns acest lucru.
Te ocupi încă de ceasuri?
L-am rugat pe dl Dudley să mă mute, dar a refuzat.
Priveşte-l. Stă acolo de parcă îşi bate joc de mine.
Calmează-te, Sam. Începi să-ţi pierzi minţile.
Cum să mă calmez când e chiar acolo?
Vrea să pună stăpânire pe mine. Îl urăsc!
Simt că-mi vine să-l arunc în râu.
Îl pun într-un sac cu o piatră şi-l arunc în râu. Scap de el.
- Poate îmi recapăt liniştea. - Şi ajungi la închisoare.
E un ceas scump. E ceasul Katherinei Weston.
Nu vreau s-o fac! Dar mă gândesc întruna la asta.
Poate se întoarce curând de unde a venit.
Bei ceva cu mine, Jonas?
Trebuie să-mi fac datoria, domnule.
Eu sunt şeful tău. În acest moment datoria ta este să bei ceva cu mine.
Ce se întâmplă cu tine?
Ai aflat ce plănuieşte Moray?
Nu am nicio informaţie despre economiile dlui Moray.
Îţi alegi cuvintele cu prea multă grijă.
Ce îmi ascunzi?
Te preocupă ceva. Văd foarte bine.
Nu e treaba mea să spun unui bărbat aşa ceva.
Ce să spui?
E periculos când află soţul...
E vorba de soţia mea?
Ce este? Insist să-mi spui ce ştii!
- Vă rog, domnule. - Spune-mi!
Ceasul.
Am văzut-o pe soţia dv stând de vorbă cu Moray.
Tatăl ei l-a lăsat moştenire bărbatului cu care se va căsători.
Înţelegeţi de ce mi-e imposibil să vă spun?
Continuă.
Ea a hotărât să nu vă spună dorinţa tatălui ei.
Ai auzit-o spunând asta lui Moray?
L-a rugat să păstreze secretul.
Înţeleg.
Dle Weston, mă tem că nu pot accepta oferta dv de a pleca la Paris.
Pe cuvântul meu, domnilor, când am închis era acolo.
- Dar acum nu mai e, Sam. - Aşa este, domnule.
M-am uitat în buzunare şi nu e acolo.
De ce te-ai uitat în buzunare?
Ceasul e ciudat.
Într-o seară, şi ştiu că e greu de crezut,
l-am pus la loc şi m-am dus în camera, dar era la mine...
Domnilor, nu-mi doresc ceasul!
Blestematul acela de ceas este vrăjit!
Domnul Weston a luat ceasul. L-am văzut când l-a luat.
Atunci s-a dus. Sunt din nou un om liber!
Cum o fac să nu se mai uite la mine de parcă aş fi zeul iubirii?
Şi să nu mai spună "Bună, Sam!" de câte ori o văd?
- Hipnotizeaz-o din nou. - Nici prima dată n-am hipnotizat-o.
Iar ceasul a dispărut.
Susy te crede şi dacă o hipnotizezi cu pămătuful pentru praf.
Las-o în seama mea.
Când te trezeşti vei crede că Sam e doar un băiat,
ca orice alt băiat, bun de gură,
dar n-ai putea să te căsătoreşti cu el.
Am avut o senzaţie stranie.
Credeam că îl iubesc pe Sam.
Nu-i aşa că-i o prostie?
Să-i spunem că nu-l iubeşti?
Iar a rămas în urmă, Sam.
Domnule, vă sugerez... să-l duceţi la reparat.
Bună, Sam!
Patiseria a fost un mare succes.
Nu mi-am imaginat că m-aş putea implica
atât de mult în vânzarea torturilor şi a checurilor.
Vrei să mergem astăzi la patiserie, Flora?
- Da, papa. - La ce oră?
Înainte de prânz?
Da.
PARIS, ORAŞUL MODEI
În episodul următor...
Stătea pe scaunul meu de parcă ar fi încercat tronul.
Nu mai suport încă o zi!
- Tom te va distruge. - Denise te va distruge pe tine.
- E bine să-l sfidăm pe Moray? - Hai să-l numim ajutor.
Fără cunoştinţa sau aprobarea lui.
Nu cred că cea mai bună metodă e să procedăm pe ascuns.
Traducerea şi adaptarea: Ginaeugenia şi BlackAmber