Din episoadelele anterioare...
Bun venit în Woodbury.
Suntem o comunitate.
Aceasta e soția mea, aceasta fiica mea și eu.
Nu-mi răni fetița!
O vreau pe Michonne.
Predă-o și toate astea vor fi uitate.
Vrea închisoarea. Ne vrea morți.
Ar trebui să mergem după el.
Ar trebui să-l terminăm.
Ce dracu faci?
- Nu merită. - A fost un masacru.
♪ În mâini ♪
♪ țin cenușa ♪
♪ Prin vene ♪
♪ smoală curge ♪
♪ În piept ♪
♪ se-aprinde focul ♪
♪ În drumul meu ♪
♪ Soarele apune ♪
♪ Nori negri ♪
♪ se-adună în jurul meu ♪
♪ Spre vest ♪
♪ tânjește sufletu meu ♪
♪ Dar voi merge ♪
♪ înainte liber ♪
Am fost pe drumuri câteva luni de zile.
Singur?
Da.
Unde ai trăit înainte de asta?
Am stat într-un oraș.
Erau monștri acolo?
Nu.
Era în siguranță.
Plin de oameni buni.
Ce s-a întâmplat?
Și-a pierdut mințile.
Cine?
Cel ce conducea.
Abia am scăpat în viață.
♪ Și nu cer ♪
♪ vreo mântuire ♪
♪ în acest loc ♪
♪ rece și steril ♪
♪ Dar încă văd ♪
♪ o reflecție fadă ♪
♪Și după ea ♪
♪ calea-mi ghidez ♪
♪ Ultima lumină pală ♪
♪ din vest ♪
♪ Ultima lumină pală ♪
♪ din vest ♪
Traducere de gIOn pentru filelist.ro
Arăți ca și cum de abia ai scăpat în viață.
- Tara. - Adică...
Suntem un pic la limită.
Suntem blocați aici așteptând Garda Națională de...
- De când căcatul s-a împrăștiat. - Limbajul.
De când rahatul s-a împrăștiat.
Ceea ce s-a întâmplat
înainte de a fi aruncat peste tot acest loc blestemat.
Ai de gând să stai în clădire?
Ai de gând să stai sau nu?
- La dracu cu tăcerea. - Tara.
Sora mea te-a întrebat ceva.
Doar noaptea asta.
Vezi ăsta?
E încărcat la maxim, ediție standart, Smith & Wesson.
Sunt de la poliția orașului Atlanta
și am destulă artilerie aici să te ucid
zilnic, pentru următorii 10 ani.
Te pui cu mine sau cu familia mea,
și jur pe Hristos că te pun jos.
Ai înțeles?
Am înțeles.
Atunci suntem în ordine.
Pumnul sus.
Uite, frate.
Vom păstra astea până pleci.
Da.
Cum te numești?
Brian.
Brian Heriot.
Trebuie să-ți fie foame.
Nu vei găsi ceva mai bun aici.
Tara a răscolit locul
după ce Madam Wilhelm s-a pornit spre Florida.
Madam Wilhelm era un mare fan al fasolelor cu unt.
Mulțumesc.
... patru, cinci.
Hai, copilaș. Arată-mi ce ai acolo.
E totul bine?
Iar nu a mâncat.
Îi place vita la conservă. Încearcă asta.
Păstrez ultimile două cutii pentru tata.
Nu e alintată, e înspăimântată.
Șșt.
De ce nu te liniștești, amice?
Aici nu-i Hanul sărbătorilor.
Găleata din stânga e pentru spălat,
aia din dreapta pentru clătit.
Tara.
Scuze.
Ai mâncat destul?
Îți aduc niște cafea.
Stai jos.
Acolo. Hai.
Dă cu zarul iar.
Hei, vino aici.
Ai o țigară?
Tată, rezervorul de oxigen.
Nu vezi abțibildul ăla?
Să fiu a naibii dacă o mentolată va arunca în aer locul ăsta
după toată munca depusă pentru a rămâne în viață aici.
E totul la fel, Lily.
Oprește-ți discursul acolo.
E doar o țigară.
Servește-te.
Avem sticks-uri de zile bune.
Ani, probabil.
Vezi camionul acela mare parcat afară?
Ei, hai amice, camionul cu mâncare Gorbelli.
Și Ray Charles l-ar fi văzut.
Da.
Tata a fost șofer pentru ei.
Chiar cu oxigenul.
Ziua în care au închis, a 75-a...
A fost când C-Ă-C-A-T-U-L s-a împrăștiat.
A luat-o pe Megan de la școală, pe mine de la spital.
A furat câteva rezerve de oxigen din depozit.
Apoi toți trei ne-am grăbit aici s-o luăm pe Tara.
Eram la secție muncind, la registru.
Cu tot ce s-a întâmplat,
cu atacurile, cu armata în drum spre Atlanta,
nu a putut să ne scape din privire.
Din fericire pentru noi, camionul bătrânului era plin
de jos până sus cu inele de paste,
curcan picant și aceste drăcovenii.
Meg, bunicul are nevoie de o pauză, da?
- Lily. - Sigur, tati.
La trei.
Un pic de ajutor, uriașule.
Aici.
Desigur. Nu, nu tu.
Celălalt tip din cameră.
Tara.
Așa.
La trei.
Unu, doi...
Aici, aici.
Hei, îi auzi?
Da.
Îmi urci picioarele, prietene?
Tara a urcat de multe ori aici
și i-a sfărmat în bucățele.
Spune că tot vin înapoi.
I-am spus că ajunge.
Nu ne permitem să irosim gloanțele.
Ai copii?
Nu.
Când fetele mele s-au născut,
atunci mi-am dat seama ce înseamnă să fii bărbat.
Știi tu, bărbat adevărat.
Îi protejezi, îi ții în siguranță.
Încerci să-i faci mai puternici
până învață să-și poarte singuri de grijă.
Dar ce se întâmplă acum,
nu am luat în calcul vreodată.
Hei, am un amic.
Bill Jenkins, stă sus, la 303.
Are un set de table foarte frumos acolo.
Nu se va supăra, și îl ține sub pat.
Doar că... te rog.
Ai fost acolo, în lume
și știi cum să ai grijă de tine în preajma acestor spurcăciuni.
Uite, știu că poate nu mă înțelegi
deoarece nu ai o fetiță și tu,
dar...
ar putea fi ceva ce ar face-o pe Megan să vorbească din nou.
Te rog.
Mulțumesc.
Cu plăcere.
Câteva lucruri pentru drum.
Sunt bine.
Ne-ai ajutat.
Așa îți mulțumim noi.
Nu-ți fă probleme.
Cred că vei avea nevoie de el înapoi.
Păstrează-l.
Nu...
îl arunca spre mine.
E arma ta. Poți să o ai înapoi.
Aveți nevoie de încă una.
Am asta.
Tara a avut dreptate.
Trebuia să te săltăm.
L-am găsit sus.
Păstrează-l pe acela.
Trebuie să omori creierul.
Ce?
Sora ta, i-a împușcat în corp.
Dar trebuie să-i împuști aici.
Asta îi omoară.
De ce?
Trebuie să te întreb ceva.
Tatăl meu are cancer la plămâni în stadiul al patrulea.
Am lucrat la oncologie câțiva ani.
E aproape de sfârșit.
Mai are oxigen de două zile.
Poate chiar mai puțin.
Nu credeam că o să o ducă așa mult.
Ai făcut deja multe pentru noi, dar...
E un azil de bătrâni
câteva străzi mai încolo.
Chiar și un rezervor ar însemna totul.
E singurul care o poate face pe Megan să zâmbească.
Chiar pentru o secundă.
- Sunt ambele pline. - Ești bine?
Da.
Nu m-ai lăsat să-ți mulțumesc.
Da, sunt bine.
Stai jos.
Lasă-mă să fiu o asistentă din nou.
Vestea bună e că nu ai nevoie de copci.
Vestea proastă...
e că va înțepa ca niște albine înfuriate.
Te simți bine când ai ceva de făcut.
Nimeni nu a menționat cât de plictisitor va fi sfârșitul lumii.
A crezut că ești tatăl ei.
Megan.
Când te-a văzut acolo, în stradă.
A ieșit într-o noapte acum trei ani și jumătate
să cumpere câteva beri și un bilet la Powerball.
A spus că vine imediat.
Megan a crezut că tu ești el,
întorcându-se, în sfârșit, acasă.
- Mama. - Sunt aici, scumpo.
Totul va fi bine, scumpa mea.
Brian are o bubă care trebuie curățată.
La fel ca atunci când ai o tăietură.
Nu am unguent.
De ce nu te uți la pacientul meu până mă întorc?
Bine.
Ce ai pățit la ochi?
Nu mai e.
Ți s-a întâmplat ceva
sau te-ai născut așa?
Mi s-a întâmplat ceva.
A fost greșit să întreb?
Nu.
Îți voi spune ce am pățit la ochi,
dar trebuie să promiți că păstrezi secretul.
Promit.
Ce e asta?
Jurământul degetului.
Plus să mor dacă voi spune.
Ei bine...
Sunt un pirat.
Nu cred.
Bine, m-ai prins.
Ce s-a întâmplat în realitate, e că am încercat să ajut pe cineva.
Cineva pe care i-am iubit foarte mult.
Cum ai încercat să ajuți?
Am încercat să-i protejez, știi?
Să nu li se întâmple ceva.
În schimb te-ai rănit tu...
Da.
Au fost și ei răniți?
Da, da, au fost.
Îmi pare rău.
Și mie.
Ce e?
Șah.
Pare greu.
Poate pentru unii, dar tu ești isteață.
O să prinzi repede.
Cum se numește ăsta?
E un pion.
Sunt soldații tăi.
Pot să moară?
Uneori.
Pierzi dacă vor muri?
Nu, nu neapărat.
Poți să pierzi mulți soldați,
și încă să câștigi jocul.
Acesta e regele.
Ăsta-i tipul pe care vrei să-l prinzi.
- Ce faci? - Vei vedea.
Seamănă cu tine.
Da.
Hai să jucăm.
Deci aceștia sunt pioni.
A murit.
Cred că a murit de ceva vreme.
Trebuie să mergeți acum.
Lasă-ne doar un minut.
Te iubesc, tati.
Tara!
- Oprește-te! Ce faci? - Nu e tata!
- Oprește-te! - Nu e tata!
Știu, da?
Se întâmplă indiferent de cauză?
Da.
Îmi pare rău.
Putea să mă prindă.
Aproape a reușit.
Mă gândeam
că ar fi recunoscător, sau ceva de genul
că l-ai oprit de el însuși,
înțelegi ce vreau să spun?
Așa că, da, suntem în ordine.
La revedere.
Nu.
- Venim cu tine. - Nu.
Trebuie să existe un loc mai bun
iar tu ne vei ajuta să-l găsim.
- Lily. - Am văzut fotografia, Brian.
Ai avut o familie, știu asta.
Și știu că nu suntem acea familie.
Dar deocamdată, te-ai împotmolit cu noi.
- Și așa va trebui să fie. - Nu pot.
Deja ai făcut-o.
Unde putem să mergem?
Nu avem nevoie de un plan.
Megem unde ne vor lăsa.
Cine?
Drumurile.
Mușcătorii.
Nu sunt chiar o polițistă.
Adică, nu e o minciună în totalitate.
Am fost în academie.
Îmi pare rău că te-am mințit.
Nu trebuie să-ți pară rău.
Ei bine, îmi pare.
Crezi că vom reuși?
Vom reuși.
Mă minți cumva?
Nu.
Poți să ni te alături, Megan.
Va trebui să treacă un timp.
E în ordine.
Vom găsi o altă mașină curând.
Sper să ai dreptate.
Acest colț de țară îmi amintește de Sam.
- Iar despre... - Credeam că ea e aceea.
Dar apoi te-ai dus cu tabăra, ai mâncat ciuperci și gata.
Uiți de partea în care Sam s-a îmbolnăvit și mi-a spus că a avut un iubit,
că nu era interesată în realitate de fete.
Cel mai nașpa weekend din viața mea.
Tara.
O, Doamne. La naiba!
- Ești bine? - Sunt bine.
- Tara, stai. Lasă-mă să mă uit. - Sunt bine!
Dă-mi rucsacul. Sunt bine. Sunt bine.
- Poți să mergi? - Da, sunt bine.
Sunt bine. Să mergem.
Lăsați rucsacii. Să mergem. Acum.
- Megan. - Megan, hai.
Megan, acum. Hai.
- Megan! - Hai Megan.
Megan, vino.
Megan, acum. Vino.
Vino Megan. Hai.
Megan!
Aici.
Hai.
Mișcați-vă.
- Brian! - Sunt aici.
Îmi pare rău. Ești bine?
Ești în regulă?
Nu voi lăsa nimic să-ți facă rău.
Ok?
- Promiți? - Pe cuvântul meu.
Sfinte Sisoe.
Pe cuvântul meu.
Traducere de gIOn filelist.ro