Nick! Trebuie să vorbim.
Winston rămâne. Sfârşitul discuţiei.
Nu, omule.
Am primit invitaţia de Ziua Recunoştinţei.
- Tu ai făcut asta? - Normal că nu.
Anunţă Ziua Recunoştinţei!
Cu mica lui trompetă, anunţa ospăţul!
E aşa de amuzant...
Ar trebui să-l numim micuţul Roger.
Când testiculele îţi cad,
formezi părţile femeii,
sau e un fel de nas Gonzo acolo jos?
E foarte interesant. Da.
Ştii, chestia e că,
testiculele mele nu au văzut. Sigur.
... doar că-i dimineaţa.
Şi testiculele mele fac o chestie unică
de a se strânge... când e frig afară.
Mă omori.
- Trebuie să fiu sincer cu tine. - Te rog.
Ştiu cum un tip poate să se,
piardă într-o relaţie.
Am fost acolo, amice. Te ghemuieşti,
te ghemuieşti, te ghemuieşti,
şi apoi, poc!
Următorul lucru pe care-l ştii, e că porţi
o fustă de blugi, un fel de sutien fără lenjerie pe tine,
pentru că voi aţi spus că o să
vă îmbrăcaţi la fel pentru Halloween.
Dar ea nu se îmbracă ca tine.
Dar tu tot mergi la petrecere.
Îmi pare rău pentru tine,
dar asta nu-i povestea mea.
Ridică-te.
Să mă ridic? Da.
Bine.
Sunt alea pijamalele lui Jessica?
Sunt...
pantaloni de fotbalist pentru,
recunoaşterea cancerului mamar.
Thanks to wilson0804. www.addic7ed.com
Îmi place felul cum stă pe picior.
Sezonul 3, Episodul 10 "Ziua Recunoştinţei 3"
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta pentru www.fastsubtitles.ro
Să campăm de Ziua Recunoştinţei?
E o idee nebunească Nick, dar îmi place.
Credeam că nu-ţi place să campezi în natură.
Ai spus că îţi este frică de o muscă că o să
zboare în capul tău şi o să-ţi ştie toate gândurile.
Sunt un bărbat,
şi bărbaţii aparţin sălbăticiei.
Chiar înseamnă mult pentru mine.
Singurul lucru de care-mi pasă
e să fim toţi împreună.
Şi apoi putem sta toţi împreună
şi să avem o cină împreună.
Sunt 100% de acord.
Cred că toată lumea o să adore această idee.
Şi eu.
- Cu cortul? - Că animalele? - Ce naiba?
Haide. Ascultaţi-l.
Să recunoaştem.
Zilele Recunoştinţei înăuntru
nu au fost aşa minunate.
Curcan! Mort!
Cred că-mi place de maică-ta.
Aşa că nu poate fi mai rău.
Mulţumesc, Jessica, mă descurc de aici.
Bun. Această Zi a Recunoştinţei,
vreau să onorăm tradiţiile strămoşilor noştri.
Puternicii Pelerini şi Americanii Indigeni
care au venit împreună cu scopul de a supravieţui.
Sigur, da.
Primul capitol din mândră istorie a cooperării.
O să fie testul suprem al bărbăţiei
şi aptitudinile noastre de supravieţuire.
- Da? - Cum sună
asta pentru un test de bărbăţie? Stăm acasă,
bem bere, ne uităm la fotbal.
Bărbăţie. Îmi place acea idee.
Winston, vorbesc despre bărbaţii adevăraţi.
Şi eu. Bărbaţii care s-au regăsit.
Eşti cel mai leneş om pe care-l ştiu.
Jess, fii sinceră cu mine.
A fost vreodată deasupra?
Bărbaţii adevăraţi sunt dedesubt.
Nu, nu sunt.
- Tu eşti dedesubt... - Băieţi, băieţi.
E Ziua Recunoştinţei.
Trebuie să fim împreună.
Cine se bagă?
Haideţi, băieţi!
- Bine, mă bag. - Ce?
- Da, Schmidt! - Da!
Părinţii mei au divorţat
şi nu m-au luat niciodată cu cortul,
dar tot timpul am crezut că o să fiu incredibil la asta.
Să ne pregătim.
Ce naiba
e pe capul tău, Schmidt?
E exact imitaţia pălăriei.
Viggo Mortensen a purtat-o în Hidalgo.
Ştiam că-ţi va place.
Bună treabă, Miller!
Locul ăsta e superb.
Ştiu.
- Cece! - Cece e aici?
Nu ştiam că o să fie aici.
Sunt foarte bucuroasă că ai venit!
Suntem toţi împreună!
- Sunt foarte emoţionată. - Normal!
Adică, ce ar putea fi mai bun
decât mersul cu cortul în pădure cu fostul meu iubit
şi cu prietenul lui cu care doar ce m-am combinat.
Cu cine te-ai combinat?
- Nu. - E foarte important.
Ştii că urăsc asta.
- Nu. - Detaliile sunt importante.
Pe bune, nu.
Dacă devine ciudat, te salvez eu.
O Zi a Recunoştinţei fericită!
Care-i treaba, fato?
Cece.
Niciodată nu...
am avut ocazia să te întreb.
Cum a mers...
Cum a mers întâlnirea voastră seara trecută?
- Cu Cece? - Da.
A fost...
mi-a plăcut.
Adică, a fost bine.
A fost în regulă.
Minunat.
Super.
- Foarte super. - Ne gândeam
- să montăm, să montăm un cort? - Mă gândeam chiar acolo.
- Acolo? - Da, sigur. Da.
- Acolo. - Am căutat pe internet
în ultimele 12 ore
tot ce se poate ştii despre aceste păduri.
Acum eu... sunt cel mai bun campist.
Dacă vrei ceva ajutor cu orice,
doar vino şi întreabă-mă, da?
Mersi, omule.
Habar nu am nimic despre aceste păduri.
Eu ştiu totul. Sunt pierdut.
Ce-i ăla, un copac?
Dacă aceşti copaci ar fi fost zgârie-nori,
- te-ai simţii foarte confortabil. - Da.
Aş fi ca acasă. Din păcate,
- chiar sunt copaci. - Da.
Eşti cel mai bun. Ador pălăria!
Scuze, ăla e un încărcător de telefon solar?
Da, nu pot sta două ore fără el.
Stai puţin. Şi tu... şi tu urăşti să mergi cu cortul?
Îţi baţi joc de mine? Normal că urăsc asta.
Atunci de ce eşti aici?
Pentru că nu am dreptul al vot. Niciodată nu am dreptul la vot.
De fiecare dată când vreai să fac ceva, nu le pasă de nimic.
Ghiciţi cine a primit trecere liberă la seminarul de olărit.
- Nu cred. - Winston!
Puteam să fac
cele mai nebune căni.
- Nick? - Da.
E doar bere aici. Ar trebui să ne ajungă pentru primele ore,
- de fapt. - Unde-i mâncarea?
Unde sunt toate prăjiturile pe care le-am făcut?
Nu-ţi face griji, Jess.
Pentru că mâncarea e... chiar aici.
Îmi pare rău. Nu înţeleg acest gest.
O să vânăm şi o să căutăm mâncare pentru cina noastră,
cum au făcut Indienii şi Pelerinii.
Dar ai adus bere.
Nu poţi căuta bere. Şi e o necesitate.
Asta e micul dejun al Zilei de Recunoştinţă?
96 de beri calde?
Putem face asta.
Băieţi, ne-am înmuiat!
Cu antibioticele noastre şi cremele noastre pentru sport.
Credeţi că George Washington a avut o pisică de companie?
Da. Nu. Nu a avut.
Le-a vânat. Ce?
Şi a făcut lapte şi unt
din ele. E teribil.
Vrei să spui că George Washington şi-a muls pisica?
Nimic nu sună corect acum. Chiar deloc.
Unde ai citit asta? Nu spun
că o să fie uşor.
O să fie greu.
Dar vom ieşi
de aici prieteni mai buni
şi un trib.
Eu mă bag.
Mergem pe modă veche.
Bărbat! Ucidere! Vânat! Bărbat!
Bărbat! Bărbat! Bărbat!
Pălăria mea de ciurdar...
pălăria de ciurdar, pălăria mea de ciurdar.
Băieţi, uitaţi,
sunt la fel de bărbat ca toţi cei de aici,
dar planul ăsta e de rahat.
Am nevoie de izmenele mele şi de defilarea mea.
Ştii, ceva? Şi eu mă retrag.
Oameni buni. Uitaţi.
Suntem împreună.
Suntem o familie.
E Ziua Recunoştinţei.
Şi sunt sigură ca Nick are un plan. Aşa-i?
- Da. Am un plan. - Super.
- Ai un plan? - Omul are un plan.
Acest ghid al sălbăticiei ne arată ce plante
putem să mâncăm şi ce capcane putem construi.
Din păcate, am rămas fără bani,
aşa că nu am putut printa capitolele
despre înjunghiere şi jupuire, dar...
o să ne facem griji când o să ajungem acolo.
Pelerinii la putere.
Bărbaţii, vânători!
Femeile, caută.
Eu nu vânez. Singura Vânătoare pe care o vreau
e Bonnie sau Helen.
Dacă ştii despre ce vorbesc, Coach.
Ce?
Nick.
Perfect. Omul primitiv în natură.
Urmărind prada. Cine-i de fapt domnişoara acum, Coach?
Am văzut acest copac de şase ori în ultimele 20 de minute.
Sunt sigur că ne învârtim într-un cerc.
Uite ce am să fac. O să fac o cărare.
O să călătorim spre nord, cred.
Ăla nu e nordul, ăla e sudul.
Asta e sudul? Atunci să mergem spre sud.
O să fac o cărare. Dacă ceva e aici
şi o să fii rănit, promit că o să te omor rapid.
Rahat! Rahat.
Sunt animale prin jur. Schmidt, aia e stafida, omule.
Nu e stafidă. E rahat.
Bine.
Ăla e rahat cu siguranţă.
Am avut dreptate. În faţa ta, Nick.
- În faţa ta, Nick. - Cum aşa?
Nu ştiu, a pus un... rahat în gura lui.
- Şi e în faţa mea? - Da.
Nu cred că ar trebui să începem să mâncăm
rahat, Schmidt. Să aşteptăm să vedem.
Vrei să mesteci aia cu ceva pământ?
Are cineva gumă?
Nu.
Nu că aş avea nevoie în primul rând.
Aia e gaura mare acolo, Nick.
Încerci să prinzi un frigider?
E o gaură pentru urs.
Ursul cade, celelalte chestii cad.
Noi luăm ceea ce nu vrea ursul.
Înţeleg. Echipa de om/urs.
Sunt din Chicago. Asta e ceea ce pot face.
Da, urşilor le place să împartă.
Ce plănuieşti să faci cu
ursul când va cădea în acea gaură?
Omule, dau ce-i mai bun din mine.
Nu avem mâncare.
Lasă-mă să-ţi explic ceva, Nick.
Când construieşti o capcană,
trebuie s-o faci după prada ta.
Nu ştiu, dacă încerc
să prind, să zicem o veveriţă,
trebuie să gândesc că o veveriţă.
Lasă-mă să-ţi demonstrez cu această capcană construită.
Cum intri în mintea unei veveriţe?
Sunt o veveriţă... da?
Faci asta foarte bine. Fii atent.
Sunt ceva alune acolo.
Uită-te la aceste alune mici.
Cred că nu vrei să faci asta.
Dacă aveam nevoie de sfatul tău cum să-mi conduc ora de tors,
te-aş întreba, dar asta e teritoriul meu.
- Scapula mea! - Omule, eşti bine?
Ia-o de pe mine!
Ia-o!
Ridică-te. Continuă să respiri, omule.
Nu intenţionez să râd,
dar eşti bine? O să-ţi fac un bandaj.
O să-mi faci ce? Nu ştii cum să faci asta. Un bandaj.
- Normal că ştiu. - Ce... ?
- Ce faci? - Am fost în trupele speciale.
Despre ce vorbeşti, ai fost în trupele speciale?
- Uite. - De fapt e foarte bine.
Îmi pare rău, amice.
Ai vrut să fii cel mai bun la mersul cu cortul.
Erai foarte emoţionat despre pălăria ta.
Nu voiam să-ţi stau în cale.
Plus toată chestia cu Cece şi totul.
Despre ce vorbeşti?
O să mă laşi să fiu cel mai bun la aşa ceva.
Eu sunt cel mai bun! Da.
Cred că asta-i cicoare.
Spune că-i poţi mânca rădăcinile.
Sau e iasomie.
Care te omoare.
Ce credeţi?
- Sunt sigur că-i în regulă. - Doar mănânc-o.
Zmeură!
Trei...!
Sunt multe mure aici.
E un magazin de ţară nu departe de aici.
Trei stele şi jumătate. Recenzia spune,
"e funcţional şi prăfuit."
Sună bine pentru mine.
E foarte amuzant. Cine vrea să mă ajute?
Planul e
oficial, cel mai prost.
Suntem înfometaţi.
Recunoaşte, nici tu nu vrei să faci asta.
Ascultaţi. Doar lucruri care se
găsesc în pădure, da?
Uită-te la acel peşte.
E perfect.
Ce? Am să-l iau.
Mi-e aşa foame. Acum vom mânca, băieţi.
Omule, ăla pare mort.
Băieţi, încetaţi să fiţi atât de negativişti.
Plutind pe-o dungă înseamnă că-i mort.
Nu aş intra în apă, omule.
O să iei răceală la păsărică.
Unde-mi sunt testiculele acum, Coach?
Când o să prindă mica creatură, am să-ţi arăt cum
să iei solzii de pe el.
Doare?
Da, doare!
Un bolovan a căzut peste...
E pentru că te-am sicâit
cu această invitaţie?
Da, aşa e! Fără regrete!
Haide, Nick.
Da! Renunţă.
Cred că aveţi dreptate! Probabil e mort!
De fapt, a fost mort!
Miroase proaspăt...
destul!
Haide, Winston, ce?
Ţi-ai făcut unghiile? Fă mărul să pară murdar!
Pune cava pământ pe el, pune ceva pământ pe el.
Doamne, mi-e aşa foame!
Uite ce au adus bărbaţii.
Planul a funcţionat.
Arată ca un luptător.
Chiar a fost, ceva de genul.
Doamne!
Adică, păi...
Ca un bufet suedez. V-aţi descurcat de minune.
- Da, aşa e. - Da.
De unde aţi luat nucile?
- Dintr-o tufă. - Da.
Dar sfeclă?
- Tot dintr-o tufă. - În regulă.
Da.
Avocado?
- Tot dintr-o tufă. - Bun.
Uită-te la noi. Trăind în sălbăticie,
hrănindu-ne singur.
Avem peste şi fructe,
şi asta probabil o să fie
cel mai delicios măr
pe care l-am mâncat în viaţa mea.
"Produs al Oregonului"?
Am fost în Oregon?
- Ce? - Ce?
De aia avem crampă... Da... Acest loc...
Haideţi, credeţi că noi trei chiar suntem aşa de tăntălăi?
Nu suntem. Am cam ştiut încă de la început.
Adică, nu avea cum.
Doar aţi mers la magazin şi aţi luat astea?
Aşa cred.
Cred cu siguranţă că au cumpărat totul de la magazin.
Singurul lucru pe care l-am vrut e că toţi să stăm jos împreună
şi să luăm cina, şi nu poţi face asta fără cină.
Avem cina.
Acel peşte arată că mâncarea unui hipopotam.
Haide, omule.
Hai să stăm jos
şi să mâncăm nişte migdale delicioase.
- Şi să ne bucurăm împreună. - Da.
Şi să avem o Zi a Recunoştinţei împreună.
- Haide Nick, să mâncăm. - Haide omule, să mâncăm.
Mă simt cum s-au simţit ei la prima Zi a Recunoştinţei.
Trădaţi.
Ce?
O Zi a Recunoştinţei fericită.
- Haide, Nick, haide! - Nu fă asta.
Ca să ştiţi şi voi, prima Zi a Recunoştinţei a fost una bună.
Haide, Nick!
Aceste avocado au fost scumpe!
Uite-aşa.
Miroase foarte bine.
Abia aştept să fie gata.
O să fiu aşa de plin.
A căzut ochiul.
Aşa ştii că-i bun.
Trebuie să cadă amândoi când e gata, cred.
Acum că totul e pe faţă,
cred că putem vedea cine-i adevăratul maestru.
Răspunsul sunt eu. Primul care aprinde focul câştiga.
S-o facem.
Fii atent.
Aşa faci o flacără.
Începi cu două pietre. Le loveşti.
Creezi o frecare.
- Am terminat. - Ce?
Am terminat. De abia e
o flacără, care iese.
Doamne Isuse! Ce eşti tu? Un vrăjitor?
La naiba!
Omule din munte.
Vrei să vii să mănânci nişte legume murdare cu noi?
Trebuia să ştiu că acele sfecle nu sunt din natură.
Nimic mov nu creşte în natură.
Uite, noi nu am izbutit, da?
Tu ai izbutit!
Uite, ai prins un peşte!
E foarte impresionant.
Cum ai făcut-o?
Cu mâinile goale.
- Nu se poate! Eşti foarte puternic. - Da.
Da, a fost.. s-a luptat...
Ce faci?
Nu fac nimic. Cred doar că-i uimitor.
Te-ai gândit la noi.
- Tu eşti bărbatul. - Nu mă trata de sus, Jess.
Nu fac asta. De când am început să ne întâlnim, Jess,
am făcut o grămadă de lucruri de fete,
şi mi-au plăcut unele şi de tine, dar...
toleranţa mea cu alcoolul,
a scăzut foarte mult.
Am băut trei beri, şi am devenit,
puţin ameţit şi obosit.
Şi nu am mai vrut-o pe a patra.
Noapte trecută, am avut un vis
cum că mângâiam un cal.
Încep să cred că mă pierd puţin.
Doar...
lasă-mă să mănânc acest peşte dezgustător şi...
- Nu, Nick, Nick. - Da, doar lasă-mă să fiu aici.
Asta e cel mai minunat peşte pe care l-am văzut.
Nu-l atinge... Eu nu l-aş atinge. Este! Este.
Jess, nu... Nu-l lua în mână...
Doamne...
Aruncă-l afară.
Parfumat.
Pot simţii... Chiar pot simţii gustul lacului.
Aruncă-l afară. Simt de parcă sunt acolo
în lac cu peştele.
Osos.
O să doară când va merge pe gât în jos.
Dar îmi place.
Doare aşa de bine! Doare aşa de bine!
Jess, acel peşte a fost mort când l-am prins.
A fost o şoseta lângă el.
Am să vin cu tine. Nu.
Jess, lasă-mă să vin cu tine.
Ce faci? E ceva chiar acolo.
Am să mă uit la el. Jess...
Văd nişte chestii interesante.
Sunt plecată de la birou până vineri.
Pentru asistenţă imediată,
te rog sun-o pe Deb la A.C. Slater.
Voi vedeţi unde s-a dus?
- Nu. - Nu. Jess?
- Jess? - Jess?
Jess!
- Jess? - Jess?
Jess?
Jess!
Vreau să văd mai multe tipuri de covoare
înainte să mă decid.
Jess!
Jess?
Jess! Jess, unde eşti?
Jess! Jessica!
Doamne, e doar vina mea.
Şi ştii ceva, Coach?
Chiar mi-a plăcut invitaţia.
Eu am făcut-o. Şi mi-a plăcut de micuţ cu trompetă lui.
am crezut că-i drăguţ.
- A fost drăguţ ca un nasture! - Ce?
Atât de multe...
Uitaţi. Acolo e!
Sunt câini care au bani
dar nici măcar nu au bănci.
- Jess, suntem aici! - Jess!
Stai, stai, stai.
Am mai văzut acel copac înainte. Jess, opreşte-te!
Capcană pentru urs!
- Nu! - Vin!
Jess!
Cu capul înainte? De ce?
Fiu de...
Doamne, Jess, îmi pare foarte rău.
Am fost un idiot.
Planul de Ziua Recunoştinţei a fost foarte stupid.
Nu trebuia să mănânci acel peşte. Îmi pare rău.
Nu-i lăsa să plătească factura, da?
Îmi aduci mie cecul.
Fără argumente, omule de pe lună.
Doamne!
E cineva rănit?
Suntem bine. Poate că mi-am rupt câteva coaste,
şi Jess delirează.
Cred că ea crede că-i un iepure.
Oameni buni, o să ne gândim la ceva, da?
Doar adu-ne o frânghie sau un băţ sau ceva.
Bine omule, ceva idei? Ce crezi că...?
Ştii ceva, Coach? Nu-mi fă pe plac.
- Ce? - Ştii ce să faci.
Uite, recunosc. Eşti mai bun la aşa ceva decât mine.
Eşti mai bun în viaţă decât mine.
Eşti mai bun pentru a te vedea cu Cece decât mine.
V-am văzut noaptea trecută
inhalând aerul unul altuia în faţa apartamentului.
Schmidt, asta a fost tot ce-am făcut. Asta a fost tot.
I-am zis să urce sus, şi a spus nu, da?
Şi acum nu-mi răspunde la niciun mesaj.
M-a ignorat toată excursia asta.
Eu îi spun, "Bună." Ea îmi spune, "Mda."
Eu sunt cam, "Ce"?
De ce zâmbeşti, omule? Nu zâmbesc.
Sunt aici eliberându-mi sufletul în faţa ta,
şi tu îmi zâmbeşti dracului în faţă. Da.
Asta e fata mea pe care o fac când ascult.
Toţi dinţii îi expui când asculţi? Nu.
Zâmbeşti chiar acum. M-am deschis în faţa ta.
Mă enervezi. Nu mai zâmbi. Nu zâmbesc.
Am să te distrug. Eşti nebun, omule.
Eşti nebun. Opriţi-vă, ascultaţi-mă.
O să rezolvăm asta chiar acum.
Bun, pantalonii jos.
Nu sunt un cercetaş,
dar ştiu cum să fac o frânghie din pantaloni.
- Frânghie din pantaloni. - Eşti genială.
Ştiu. Bine. Tu o să-ţi dai jos pantalonii?
Da, chiar după ce-mi dau jos sutienul ca să ancorăm frânghia de copac.
- Chiar o să se întâmple asta? - Doar dă-i jos.
Uită-te la izmenele lui Winston.
Are pisici pe ea.
Nu sunt pisici.
Nu pot să cred că sunt aici de bună voie.
Atât de stupid. Dă-i jos.
Acum.
Uite aici, apucaţi-vă de frânghie.
Du-te tu prima, Jess.
O să fiu exact în spatele tău.
- Ding, dong, ding, dong! - Ce faci?
Ce zici de asta? Treci în spatele meu, şi mergem amândoi.
În spatele tău.
Poţi s-o faci!
Ţine lanterna asta, amico.
Apucă-te.
- Haide, Nick! Haide. - Aşa!
Doamne, o să te scot de aici.
Foloseşte-ţi picioarele, Nick.
Haide, Nick!
Haide.
- Winston, îţi urăsc picioarele. - Haide.
Aproape ai ajuns.
- Să mergem. - Imediat,
imediat.
Încă puţin...
Grăsan nenorocit.
Da.
Eşti bine, Jess, eşti bine?
Da!
- Da. - Da.
Mersi că m-ai salvat, omule din munte.
Am nişte veşti bune de la doctor:
nu ai rabie.
Ai giardia
şi ceva, numit boala Legionară.
Sunt fericit că au putut să-ţi salveze piciorul.
Ce?
Nu, nimic.
Nu contează.
Îmi pare rău pentru toată chestia asta.
Nu, e în regulă.
A fost foarte stupidă.
Nu am fost eu însumi.
Tu eşti bărbatul pe care-l vreau.
Tot ce ai vrut e că toată lumea
să fie împreună de Ziua Recunoştinţei, Jess.
La anul.
Cipsuri. Cipsuri?
Poate un acord.
Ascultă, Coach, în spiritul Zilei de Recunoştinţă,
am crezut că poate ţi-aş putea da
nişte sfaturi despre... despre Cece.
Cât de disperat mă crezi?
Cred că poate eşti foarte disperat.
Sunt foarte disperat, adică,
nu-mi da nimic.
I-am spus că arată drăguţ, şi ea a zis mersi.
Ce fel de joc al minţii e asta?
Coach, lucrurile tot timpul au fost simple pentru tine.
Cece nu o să fie unul din acele lucruri.
Odată am petrecut ore
într-o maşină cu geamul puţin deschis pentru aer.
Ea a mers într-un club
şi ea m-a cam lăsat acolo.
Pentru ce zâmbeşti?
M-am gândit cum să salvăm Ziua Recunoştinţei.
- Am un plan. - Destul cu planurile.
- Eşti nasol la planuri! - Nu mai încă un plan de-al lui Nick Miller.
Te iubesc, omule, dar eşti teribil la planuri.
E încă 11:48, aşa că o Zi a Recunoştinţei fericită.
Ce?
Am adus nişte nuci braziliene, nişte brânză, şi.
Cipsuri.
Mulţumesc.
Am parada pe telefon.
Da.
Am făcut nişte decoraţiuni.
Cred că asta e un sandviş de curcan,
dar nu sunt sigur,
şi ştiu că toată chestia nu e...
perfectă.
Băieţi, începeţi fără mine
pentru că e posibil să nu pot mânca câteva săptămâni.
Ai vomitat foarte mult.
A fost înspăimântător... foarte.
De fapt flămânzesc. Să mâncăm. Da, să mâncăm.
Nick le-a găsit pe astea în pădure.
Pot să am berea de ghimbir?
Da, Nick a găsit-o. E deja deschisă.
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta pentru www.fastsubtitles.ro
Comentarii pe www.tvblog.ro