- Băi, fir-ar, Ray. Eşti beat? - Nu, nătăfleaţă; tu eşti?
- Nu. - Deşi nu că n-ar încerca.
Exact, asta-i toată ideea.
Cum poţi bea rom prin turbulenţele astea?
- Dumnezeule, asta-i toată ideea! - Ajunge, odată!
Dumnezeule, sunteţi plătiţi pe cuvânt? Destul că-s înghesuită aici cu voi...
...Şi fără gâlceava asta neîncetată.
Parc-aş fi într-un autobuz şcolar cu cel mai prost şofer de pe planetă!
- De ce nu pilotezi tu...? - Cum ai spus?
- Cam e ca-ntr-un autobuz şcolar. - Când ai fost tu vreodată în autobuz?
Nu, din filme. Avem toată "Şcoala de sâmbătă" aici.
Eu sunt Emilio Estevez. Cyril, evident Anthony Michael Tocilaru'.
Mamă, tu eşti Paul Gleason. Krieger e zănaticul Judd Nelson, iar Lana, tu eşti...
Stai: pe bune? Molly Ringwald.
- Dum-ne-ze-u-le. - Ce dracu' tot spui?
Mamă: şt. Lana, dacă vreo femeie de la ISIS ar fi Molly Ringwald...
- Evident ar fi Cherlene. - Absolut.
- Ce? - Ea-i aia bogată, roşcată...
- Deci ce, crezi că-s Ally Sheedy? - Voi spuneţi toţi cuvinte la-ntâmplare?
Ally Sheedy ar fi rămas cel mai probabil gravidă în liceu.
- Dacă era o continuare. - Ferească Sfântul!
- Este...? - Cât despre care-i aia sexy...
Stai: ce, dintre noi? Io-s aia sexy!
- Dum-ne-ze-u-le! - Mai treacă-ţi odată de tine!
- Vrei să taci? - Mă laşi... Ştie că suntem aici.
- Va şti dacă nu taci. - Pam, ştiu că sunteţi acolo.
Ba nu suntem. Dar de-am fi, deşi nu recunosc, cine-aş fi eu în film?
Îngrijitorul pe care toţi îl cred scârbos dar se dovedeşte a fi de gaşcă.
Îmi place că o iei drept compliment.
Archer - Moravuri 05x10 - "Intrigi de palat, partea I"
Traducerea: Reef
- Deci acum putem ieşi din cutie? - Nu.
Dar cum se pare că am ajuns la o pauză în idioţenie,
să recapitulăm planul pentru când aterizăm în San Marcos.
Da, fiindcă eu sunt curioasă cum îi spunem lui Calderón
că am transformat cocaină de şase milioane în arme de doar unul.
Asta-i problema CIA-ului. Lui Calderón nu-i pasă: mărunţiş pentru el.
Da, Lana. De fapt, mă întrebam şi eu asta.
Calderón doar să plătească pentru transport, asta-i tot ce contează.
Apoi folosim profitul să mai cumpărăm arme, pe care i le vindem tot lui,
pentru a face alt profit, să cumpărăm şi mai multe arme etc. etc.
Lana, ce Dumnezeu, e economie elementară.
- Cyril, nu fi de căcat. - Da, Cyril!
Turnul către aerovehiculul neidentificat,
intri acum în spaţiul aerian interzis al San Marcosului. Identifică-te.
- Oameni buni...? - Spune-i că ne-a trimis Slater.
Crezi că-i idee bună să zburăm în zonă de război spunându-le că suntem de la CIA?
- Dacă Slater o fi fost măcar de la CIA. - Nu el te-a pulizat?
- "Polistirenizat". - Cum o fi.
- E o distincţie rezonabil de importantă. - Scuze, pot fi cicălitoare o secundă?
- Lana, n-am băut decât vreo opt sticle. - Bun, nu aia, dar: serios?
Da, am redus la greu, şi nu că te-ar interesa, dar am redus şi la... ştii tu.
La ce? Sterling, cu tine, aia ar putea fi, la propriu, orice.
La sex anonim, dacă trebuie să ştii.
- Beechcraft, identifică-te, te rog. - Trupă?
- Serios...? - M-am făcut cuminte complet relativ.
Deci poate ţii asta minte când alegi naşii.
Voi ţine, Archer. Chiar voi ţine.
- Beechcraft, identifică-te. - Trupă!
- Spune-i, fir-ar, că ne-a trimis Slater. - Stai, stai...
- Turnule, aici Beechcraft. - Ray!
Ne-a trimis Slater...?
Beechcraft, ai permisiunea de aterizare.
- Mulţumesc că mi-aţi ascultat grijile. - Iisuse, vrei să te relaxezi?
Ce-ar putea merge prost?
- La pământ! La pământ! - Nu trageţi... Nu trageţi...
Bună treabă, "Gilligan".
Silencio!
- Cine-i şeful aici? - Senor Presidente, eu...
Nu tu, babuin cu faţă de babuin.
Evident vorbesc cu aceşti gringos, şi, fiind eu aici, evident nu eşti tu şeful.
Păi...
Şi pentru a repeta: cine-i şeful aici?
Acela ar fi...
Fiindcă aceluia va fi vina pentru întârzierea transportului de arme.
Femeia în vârstă de colo cu încruntătură mai mult sau mai puţin permanent.
Senor Presidente, e aşa o onoare să vă cunosc. Sunt Malory Archer.
Păi vă mulţumesc... În fine... alo?
- Aşadar, poveştile sunt adevărate. - Ce poveşti? Eu... nu, ce...?
Fir-ar, frate, umblam prin somn.
- Auzi, ce se petrece? - Poate eşti zeul lor.
Bun: pe toţi în afară de el, arestaţi-i.
Fără să verificaţi măcar marfa?
Deşi nu acea marfă anume.
Băi, fir-ar! Cine dracu' mi-a-ngăurit cutia?
Deci am terminat de tot cu formularea? Nu mai e deloc la modă?
- Ştiu, este...? - Cherlene.
- Ce-i? - Stai: ce?
- Da, pe bune: ce? - "Ţara haiducilor"!
"Hoochie Coochie Coochie Man", "Travis County Limitado".
Sunt admiratorul tău cel mai mare. Te rog: mergem la palatul prezidenţial?
- Şi eu sunt bine, apropo. - Grozav. Tare bine.
Te rog: hai, hai. Hai, hai, hai.
- Deci lăsăm moartă formularea? - Care-i pro...?
- Stai: eşti beat? - Te rog. Din 12 sticle?
- Viva Cherlene! Viva Cherlene! - Cherlene! Cherlene!
- Ia stai: ai zis opt sticle! - Am minţit.
Adică, da: opt.
Să-mi trag în coaie!
- Adică... adică... să-mi trag.... - În coaie. Da, Pam, am priceput.
- Eşti sigură? E potrivită camera? - Da, e-n regulă, în fine.
Nu pot să cred că eşti chiar tu. Aici, în palatul meu, adică...
Da, îţi plezneşte mintea, nu?
Da. Îţi pot aduce ceva, te rog?
Suc proaspăt stors, un cocteil, un sandviş la alegerea ta?
Nu aveai, gen, un război la care să te duci?
E în munţi, departe-departe, unde îi vom zdrobi pe câinii rebeli comunişti!
Mai ales acum, că primim din nou arme.
În legătură cu asta, speram că noi doi ne vom discuta condiţiile?
- Păi... dar Cherlene? - E istovită. La fel ca băutura mea.
De ce trebuie să împărţim noi tot timpul camera?
Sinistra cabală gay, Cyril; ai căzut victimă sinistrei cabale gay.
- Auzi, ştii... - Nu ştiu de ce tot ajungem împreună.
Dar cam nu mă deranjează.
- De fapt nici pe mine, dacă stau să... - Poponar!
~ Elicoptere Apaş... ~
~ Să le vindem de-alea, că sunt meseriaş. ~
"Meseriaş"... De groază. Dar până acum, a fi traficant de arme internaţional nu e.
Tare m-aş mai putea obişnui cu asta.
"Matt, Joel, ceau - gura. Stabileşte prânzul cu Adnan Khashoggi, am"...
Ho, tocmai am...
Tre' să... tre' să... Ho... o, nu!
- Te pot ajuta cu ceva? - Scuze de deranj, domnule.
Nu, niciun de... nu-i, sau n-ai putea să mă, sau nu m-ai...
Mă gândeam că mai aveţi nevoie de... prosoape.
Nu, cred că deocamdată sunt bine.
Deşi acestea fiind spuse, mai bine mai multe - cel puţin în privinţa prosoapelor.
Dar numai a prosoapelor.
Auziţi, mai sunt prosoape? Auziţi, mai sunt prosoape?
- Auziţi, mai sunt...? - Ştii că ăsta nu-i hotel, da?
Şi chiar să fi fost, nu aşa se cer mai multe prosoape!
Cine eşti tu, prinţesa... Stai aşa... Lana?
- Ai potrivit-o. - Am defazaj de ladă.
- Şi unde te duci cu aia? - La dozatorul de gheaţă.
Mi-ar prinde bine şi mie gheaţă.
Dacă vedeţi un cărucior de menajeră, îmi aduceţi nişte prosoape?
Dap!
- Nu-mi aduceţi, nu-i aşa? - Nup!
Băi, fir-ar. Rece, rece...
Şi iată, dar, pentru numele... Auziţi, aduceţi-mi o apă gazoasă!
Mersi...!
- Poftim? - Tancuri?
Pentru...?
- Poate pentru început? - Las la latitudinea dvs.?
Atunci da, cred că pentru început.
Da...?
Da, vă rog.
- Dar curând cred că mai mult, nu? - Păi aşa sper.
Sau cumva nu e...?
Nu, vă rog, desigur, sunt dispus să fac orice e necesar.
- Orice. - Păi atunci gândim la fel.
Staţi: serios?
- Orice...? - Da...?
- Gaze? - Pardon?
- Aveţi gaze? - Ce...? Nu!
- Doamne, scuze, credeam că... - Nu! Pentru... Nu!
- Am înţeles greşit, îmi cer scuze. - Aşa şi trebuie!
- Aşa şi trebuie! Iertaţi-mă, vă rog. - Adică...
Ce zdreanţă de motel.
- Nu tu prosoape... - Nu tu dozatoare de gheaţă...
- Nu tu dozatoare de prosoape? - Da, este..?
Ce-i asta: Evadare din...? Staţi: mai suntem în New York, sau...?
- Ce? Nu, suntem în America Centrală. - Dumnezeule! Am reuşit! Am scăpat!
- Te-ai...? - Altă ţară a haiducilor!
Uneori îmi fac griji pentru ea.
- Staţi aşa: poate aici e. - Ştiu şi eu... Pare cam...
Pam, nu pot lăsa prosoape valoroase şi gheaţă la întâmplare.
Limitele profiturilor hoteliere sunt foarte strâmte.
Zonă interzisă Doar personal autorizat
- Eu, eu, eu... - Krieger? Ce-ai văzut, o fantomă?
Doamne, spune că da.
- Aşa: miros cumva vremea petrecerii? - Da, dle Archer. Poftiţi, vă rog.
Eu şi mama dvs. bem vin ce a aparţinut lui Benjamin Franklin.
- Serios? - Şi discutăm un transport de tancuri.
- A, "tancuri"! - Mersi. Tancuri?
Aducem şi tancuri! Aducem orice, câtă vreme sunteţi dispus să plătiţi.
- Eu... eu să plătesc? - Bun, atunci ne-am înţeles.
Dacă spui tu, mamă.
Nu, scuze, credeam că de-aia-mi cumpără CIA-ul cocaina.
Să o vândă negrilor americani,
să facă bani să cumpere arme să-mi dea să lupt cu comunistas.
- Exact. - Staţi: cum?
- De ce n-ar...? - Sterling, gura şi las' pe mine.
Fiindcă problema, Gustavo...
- Scuze, pot să-ţi spun Gustavo? - Nu.
Problema, Senor Presidente, vedeţi dvs., problema e...
Casa Albă şi-a pierdut încrederea în abilitatea dvs. de a câştiga acest război!
Astfel, dacă mai vreţi arme, va trebui să le plătiţi cu bani-gheaţă.
- Începând de acum. - Dar nu-mi permit să fac asta!
Mă lăsaţi... Uitaţi la dvs.: beţi vinul lui Ben Franklin ca pe Kool-Aid,
înconjurat de artă inestimabilă...
- Nu asta, evident, dar... - Nu, asta costă 40 de milioane.
- Ce? - Da, e un Ivan Blitko.
Deci avem, în partea asta, aceste forme foarte geometrice,
aceste foarte îndrăzneţe culori de aici, şi apoi liniile groase negre vin aici,
mereu trăgând ochiul spre aici, şi apoi, peste tot... doar alb.
Doar strat după strat de alb pur. Până ce nu mai vezi pictura de dedesubt.
- Nici măcar cu o cameră în infraroşu. - Atunci... care-i rostul?
Rostul? Care-i rostul unei femei frumoase? Şi, că veni vorba...
Bună, dragule.
Soţia mea.
Sterling! Unde-ţi este educaţia?
Probabil în camera mea, ar trebui să merg acolo imediat s-o iau.
Nu, nu: rămâi, te rog.
Mi amor, fă cunoştinţă cu Sterling Archer şi încântătoarea lui mamă, Malory.
- Juliana Calderón. - O plăcere să te cunosc, Juliana.
- Scuze, îţi pot spune... - Nu.
- Dragă, cum ţi-a fost după-amiaza? - Istovitoare.
Atât de fierbinte şi asudată.
Să fiu sinceră, sunt tare inflamată.
Vezi, de-aia nu sunt de acord.
Juliana merge uneori printre servitori, pretinzându-se a fi menajeră,
sau lucrând la spălătorie, odată ajutând chiar la căratul unor pietre?
- Cât de... - Motivaţional, de fapt.
- Tocmai le arătam Blitko-ul. - Îţi place ce vezi, dle Archer?
Atât de mult, încât am să merg să scriu despre asta în jurnalul meu de artă!
Are să ne aducă nişte tancuri, să-i putem strivi pe câinii rebeli.
Ţi-au spus ce avem la cină?
- Clone...? - Da, clone!
Doamne, parcă mă uitam în... mai multe oglinzi!
Băi, frate, frate, frate...
- Archer! - Ce-i?
Stai aşa... am un junghi...
Fir-ar, n-am timp pentru... Stai: Pam, ai găsit dozatorul de gheaţă?
- Stai aşa... - Băi, fir-ar...
- Clone! - Ce?
- Krieger zice... stai aşa... - Băi, fir-ar!
- Zice că a văzut mai multe clone! - Ale cui?
- Ale mele! Fugim să le găsim. - Stai: ce? Credeam că fugim de ele!
Staţi aşa: gura, nu pierdeţi ideea.
- Haideţi, să mergem! - Nu fără usturoi şi ţăruşi ascuţiţi!
- Ce? Sunt clone, nu vampiri! - Ţăruşului nu-i pasă!
- Ce tot... nu le putem ucide! - Păi nu acum.
Aşteptăm dimineaţa, apoi le ucidem în sicriele lor.
- Cyril? Păreri? - Aş fi vrut să nu fi venit aici.
Dar, cum am făcut-o...
"Mersi"...! Jigodiilor.
- Nici măcar nu vreau să ştiu. - Lana!
- Lana! Doamne, tre' să m-ajuţi! - Pentru... N-au dozatoare de gheaţă!
Nu aia, dar: A) un palat aşa mare categoric are dozatoare de gheaţă,
poate nu pe coridoare, dar doar n-or face gheaţă cu tăviţa.
- B)... - "B" este auzi, gura.
Fiindcă vreau să discutăm despre chestia cum că te-ai fi cuminţit.
Sunt foarte serios în privinţa asta, apropo, dar acum să discutăm
despre cealaltă chestie în care i-am tras-o nevestei lui Calderón.
- Lana? - Stai aşa.
Bun.
- De ce ai face una ca asta? - Scuze, vrei să-ntrebi "unde"?
Nu, Archer, vreau să-ntreb "de ce"! Ce s-a ales de "gata cu sexul anonim"?
N-a fost anonim, Lana. Credeam că-i menajera.
De ce ai crede aşa ceva?
- Scuze, vrei să-ntrebi "de ce"? - De... Da! De ce?
Uniforma, prosoapele, chestiile de menajeră!
Ches... Stai: derulează. Care-i definiţia ta pentru "sex anonim"?
- Nu ştiu... măşti de păsări? - Ce?
Sau o femeie peste care dai la propriu în tren. Sau pe feribot.
Sau în buda aia portabilă, atunci la curse,
dar nu cineva care lucrează direct pentru un preşedinte, atâta pot să-ţi spun.
Adică vorbim de aprobări de securitate majore, deci trebuie să presupui
că-i un proces de validare foarte amănunţit pentru ca să... ştii tu...
- Ai terminat? - Stai aşa.
- Da? - Bun. Deci uite sfatul meu.
Fă cu el cum pofteşti.
Auzi, tu mergi la cina asta?
Sau deja ai mâncat... creioane?
- N-ar trebui să începem? - Nu până soseşte musafirul de onoare.
Da, da, vino, vino... Vino, fiindcă trag unul!
- Formulare, bum! - Mulţumesc...
- Cum ţi-s coaiele? - Distruse? Destul de sigur?
Bun, tu stai acolo.
- Tu. Sus. - Poftim?
- Ridică-te. Hai, mişcă, sus-sus-sus! - Din toate...
Te rog, Cherlene. Ridicaţi toţi paharul pentru un toast în cinstea lui Cherlene!
Fiindcă... şi se întâmplă să ştiu asta sigur,
albumul ei de debut a vândut oficial un milion de exemplare!
- Cum? A ieşit, gen... ieri. - Da! Uimitor! Un toast.
- Nu, ieri la propriu. - Şi acum e de platină. Un toast!
Dar nu văd cum ar fi posibil.
Nu contează "cum"! Un toast!
- Noroc! - Sănătate!
Şi să nu uităm nici de bravii mei soldaţi care luptă departe cu câinii rebeli!
Plus de ăla de colo!
Senor Presidente! Rebelii au trecut de liniile noastre! Au...
Sunt acum în raza mortierelor!
- Dumnezeule, începe! - Ce anume?
Cherlenemania!
- E un atac cu mortiere! - Ştiu!
Cât de Ţara haiducilor e asta?
Traducerea: Reef