Din episoadele anterioare:
- Îmi iubesc soţul. - Sunt sigur că încă-i pasă de tine.
Vreau să mă simt dorită. Nimeni nu m-a dorit de atât de mult timp...
Vreau să mă întorc la Daniel, să văd dacă e ceva schimbat.
Alo?
Tocmai am văzut un articol grozav despre opera ta la clădirea Stringer din centru.
Primeşti clienţi noi?
Am scris algoritmul. Programul determină ce-ţi trebuie pentru a fi fericit.
- Nu-mi place ideea de a lucra împreună. - Categoric ai nevoie de bani.
Eu am scos doar vreo zecime din asta când am încercat să cânt afară.
Ştii ce înseamnă asta? Că ne e mai bine în echipă.
Crezi că ar trebui să mergem la un motel?
Tată!
Iubito, vrei să pregătesc ceva de dejun?
- Tu eşti fotograful... - Da... Tu eşti soţul.
Dnă Harper.
Mulţumesc că aţi venit.
Mulţumesc că m-ai primit.
Biroul meu e pe aici.
Poftiţi, vă rog.
Şi luaţi un loc.
- Vă pot oferi de băut? - Whisky, dacă ai.
Păi... arătaţi grozav.
Uitaţi... nu trebuie să fie stânjenitor.
Dar este stânjenitor.
Păi să încep prin a spune că nu vreau să vorbesc despre viaţa mea personală.
Îmi dau seama că aţi descoperit că nu sunt cel care spuneam că sunt.
De-aia am cerut să ne vedem aici, la vedere - poţi avea încredere în mine.
- Ştiu asta. - Ba nu ştii...
Ăsta-i exact unul din motivele pentru care îmi placi.
Îmi place.
Ce-i cu graba asta?
A aflat soţul meu.
Eu i-am spus; începea să mă macine.
Credeam că pot păstra secretul în mine, că se va stinge cu timpul, dar...
Nostim: cu cât simţeam că mă depărtam, cu atât mai mult voia el să se apropie.
Mă simţeam aşa vinovată...
A fost o greşeală să-i spun adevărul.
- Nu a primit asta prea bine. - Nu.
Păi... uitaţi: înţeleg deplin asta...
Dar odată ce se linişteşte, veţi avea şansa de a rezolva lucrurile împreună.
- Chiar să vă întăriţi mariajul. - De ce ai crede asta?
Mi-aţi spus că încă îl iubiţi. Asta nu s-a schimbat, nu-i aşa?
L-a cam apucat.
- Cum adică "l-a apucat"? - S-a mutat din casă.
Şi a început să spună lucruri cam înfricoşătoare.
Vrea să-ţi facă rău.
E canalizare greşită, ştiu...
Şi i-am spus că nu ar schimba nimic, dar...
- Ştie cine sunt? - Nu, Doamne-fereşte; nu i-aş spune.
Dar are numărul de telefon, primul număr.
Ar putea să-l localizeze, dacă ar vrea.
Îmi pare aşa de rău...
- Nu voiam să te târăsc în circul ăsta. - Nu, nu, nu...
Mi-am zis doar că trebuia să afli asta.
~ Nu obţin nicio... ~
~ Satisfacţie... ~
~ Şi încerc, şi-ncerc... ~
~ Şi încerc... Şi încerc... ~
~ Nu obţin nicio...~
Satisfacţie 01x08 - Prin asigurare
Traducerea: Reef
Tu chiar ştii cum să mulţumeşti o femeie, nu-i aşa?
Să mă întind acum?
Te rog... Ce zici?
Sexy, sofisticat, scump.
Toate lucrurile pe care le ador.
De cum am văzut-o, mi-am zis:
"Asta-i făcută clar pentru o femeie care-şi cunoaşte simţul stilului".
Şi nu prea multe locuinţe ar putea-o cuprinde.
Nicio grijă, scumpo: nu vei locui mereu cu o adolescentă.
Dar cu soţul cum rămâne? El n-ar înţelege piesa asta.
Dacă aş duce chestia asta acasă, ar încerca să o împuşte,
iar după ce ar vedea cât a costat, m-ar împuşca pe mine.
Ştiu că-ţi vine greu să-ţi imaginezi, Grace,
dar poate nu vei locui nici cu acelaşi bărbat mereu.
Viaţa-i plină de surprize.
- O mimoză? - N-ar trebui.
Doamne, e obositor, pe bune - să te văd tot fiind fată cuminte.
- Ai dreptul şi tu să-ţi dai drumul. - Îmi dau drumul.
Doar ai văzut ce poză am făcut.
Ce-a zis soţul tău când a văzut-o? Sunt curioasă.
Când a văzut-o...?
A fost... şocat la început, cred, dar...
- Ce...? - După aceea l-a incitat de numa'.
- Chiar aşa...? - Da.
Când eşti căsătorit 18 ani, îmi închipui că lucrurile încep să treneze, uneori.
Totuşi, mă bucur să aud.
Da, e mai greu să ieşi din rutină, după ce eşti cu cineva atât de mult.
Te-ai gândit vreodată să ieşi din rutină fără el?
Suntem doar noi, fetele, scumpo. Mie îmi poţi spune.
Păi...
Doamne - crezi că aş putea face poze prin casă?
Tu schimbi subiectul acuma?
Nu, doar... Sunt aşa mândră de ce facem aici, şi...
Încep să-mi fac un portofoliu,
poze cu lucrările mele sunt esenţiale pentru angajamente viitoare.
Ar trebui să te concentrezi pe a termina mai întâi angajamentele pe care le ai.
Trebuie să răspund.
Soji, dragă, ai primit numerele pe care ţi le-am trimis?
- Dumnezeule... E senzaţional! - Dar nici n-ai citit ce scrie.
După partea în care zice de promovarea single-ului nostru, ce mai contează?
Mai întâi, ar trebui să-l reînregistrăm. Apoi, când o facem...
Cântecul e al lui, 100%.
Bun, deci cine ziceai că-i ăsta? Ziceai că-i mare sculă, da?
Bernard.
A înfiinţat o casă de discuri pe nume Total Noise.
Lucrează cu tinere talente.
Îţi dai seama că l-am tras pe laptopul tău şi i l-am trimis de-o săptămână
şi deja l-a ales; adică... mare lucru.
Uite: tu ai scris cântecul. Încerc să-ţi port de grijă.
Nu trebuie să-mi porţi de grijă; vreau să mă sprijini.
Uite: m-am prins; tu ai mult mai multă experienţă cu asta,
deci dacă chiar crezi că n-ar trebui să o facem, atunci...
Mă-ncred în tine. Să zicem, dar...
Hai să ne vedem cu el mai întâi, ştim de-o treabă.
Dacă pare de bine, mergem mai departe.
Bun?
Bun.
Intră; am zece minute.
Ce să zic... Te-nsori mai târziu.
Dacă prin însurătoare te referi la a face pe iubitul
unei super-înflăcărate şi prost plătite asistente
de la dineul guvernatorului, atunci zici bine.
Dar nu pricep: de ce ar fi problema mea acum?
Dacă a aflat bărba-su, vine după tine, nu după mine.
Mallory n-a stabilit o întâlnire cu Neil. Mallory a stabilit întâlnirea cu Simon.
Pe numărul tău a sunat, ai uitat?
Păi fac asta de mult timp; ştiu să-mi acopăr urmele şi să mă feresc.
Da, dar nu ştii cum e să fii soţul cel furios în scenariul ăsta.
- Tu n-ai fost o problemă prea mare. - A, da? Cum stai cu controlul fiscului?
Ştii, cred că-ţi proiectezi propriile rahaturi, Neil.
95% din tipii în situaţia asta nu vor face absolut nimic.
Şi ceilalţi cinci la sută?
Normal că nu înţelegi.
Tu habar n-ai ce-nseamnă să ţii la cineva atât de mult, cum te sfâşie asta.
Tu ai doar cliente.
Ştiu ce-nseamnă să ţii profund la cineva, da?
Nu trebuie să fii însurat ca să înţelegi asta.
Ia să te întreb ceva.
Cum te simţi tu acum...
Să fii "celălalt bărbat", să ştii că ai aruncat o grenadă în căsnicia altora?
- Eu n-am intenţionat să fie aşa. - Atunci nu eşti atât de diferit de mine.
- Ba sunt total diferit de tine. - Da? În ce fel?
- Fiindcă mie chiar îmi pasă. - Mai puţin când vine vorba de soţia ta.
Dacă-ţi pasă aşa mult de ea, ei de ce nu-i spui adevărul?
Tu chiar încerci să-mi ţii lecţii de morală acum?
Dar tu încerci să-mi ţii mie una?
Dacă ai nevoie de scuze trăsnite să înşeli pe cineva, n-ai decât.
Să faci sex cu aceeaşi persoană vreme de 20 de ani...
N-am întâlnit nici bărbat nici femeie care să creadă că-i logic.
Dar eu zic aşa: dacă tot o faci, măcar fii sincer în privinţa asta.
Altfel, care mai e sensul căsniciei?
- Cât mai stai? - Mai durează un minut.
Bun; vezi să-ncui.
Daniel Harper, scriitor - "Originile războiului"
Uite: soţii ce devin violenţi nu-s doar vorbe-n vânt, da? Chiar se întâmplă.
Grace... Fiică-ta...
Aveai dreptate: situaţia ta e diferită de a mea.
Ce s-a ales de 95% sigur ăla al tău?
Doar nu-s statistician.
Deci zici că ar trebui să-mi fac griji.
Dacă nu eşti dispus să pierzi miza, şansele-s egale cu zero.
Ceea ce ridică întrebarea...
De ce să mai şi joci, Neil?
De ce mai joci, de fapt?
Grace? Eşti acasă?
Faci pacheţel pentru şcolăriţa ta? Ce mămicuţă ca lumea...
- Bună dimineaţa. - 'Neaţa.
Mai faci o tură?
- Parcă ai renunţat la cofeină. - Îmi place să-i spun "un experiment".
Trebuie să împrumut ceva haine.
Serios?
- Ţie nu-ţi plac hainele mele. - Ţi s-a mai îmbunătăţit gustul.
- Sunt tare impresionată. - Îs chestii de mers la lucru.
În fine; ai trecut de faza "mamă ponosită" şi cumperi chestii mişto ca asta?
Pe aia n-o poţi împrumuta. Da-i faină totuşi, nu?
- Ce i-ar plăcea lui Dylan... - Cum vă merge?
Am avut "discuţia". Suntem pe felie acum.
Şi, cum ştii, ăsta-mi era semnalul s-o şterg, dar de data asta, cu Dylan...
Simt fluturaşii... Grace, cred că el e alesul.
Doar nu zici "alesul" în genul... Vă ştiţi de două săptămâni, Steph.
Nu "alesul" cu care mă mărit, "alesul" cu care aş sta mai mult de trei luni.
Şi apoi vedem mai departe - nu-s nesăbuită.
Vrea să mă scoată de ziua mea. Sperăm să veniţi, tu şi Neil.
Ca o dublă-întâlnire?
- Gen... noi patru? - Da, aia-nseamnă dublă-întâlnire.
Ştiu că-i un pas mare pentru mine. N-am mai adus un bărbat în... asta.
Dar cred că-i vremea să-mi asum riscul. Nu pot fi nebună, sexy şi solo veşnic, nu?
Ai pantofi care merg cu asta?
Uite: poţi împrumuta rochia şi pantofii, dacă-ţi pot împrumuta eu iubitul.
43% din participanţii la grupul de studiu
au zis că "Te-am fericit" e prea băgăcios şi ameninţă viaţa privată.
Ce ameninţare? Cine s-a simţit ameninţat?
Nu mai face studii de piaţă în Lacrosse, Wisconsin,
unde se mănâncă şuncă pe băţ trasă-n ciocolată.
Opinia publică contează, chiar şi a ţărănoilor.
Wisconsinul e mare... Neil, vrei te rog să intervii?
Neil...
Neil. Ţine-mi şi tu partea.
Uitaţi: asta nu mai e doar teorie de-acum. E ceva tangibil, ce se poate experimenta.
Găseşte un mod de a o face vizibilă - sau vezi tu să nu fie ea nevoită.
Ambii aveţi dreptate; dar tu eşti omul meu şi vreau s-o asculţi - de-aia o plătim.
Candice, contramandează-mi prânzul.
Bun, mai reluăm de câteva ori, acum o mică pauză, da?
Bun.
Bernard.
Iacătă-i, iacătă-i... Vreau să vă mulţumesc că aţi venit.
Da? Pe bune. Uite ce cuplu drăguţ faceţi.
Îmi place. Tare!
- Auzi, au... - Semnat? Nu, nu încă.
- Nu? - Voiam să ne vedem mai întâi.
Şi am văzut pe site-ul tău... Că-ţi place să cam cultivi...
Bun. Uitaţi cum zic: trebuie să facem hârţogăria imediat, da?
Acuma: am reascultat mostra...
Şi sună beton. Chiar sună.
Beton-beton, dar îi trebuie ceva prelucrări, evident.
Şi voiam să mai adaug şi eu nişte chestii.
Da, chiar mă gândeam că ar putea fi unele părţi ce ar putea...
Da, da... Tu eşti chitaristul? Da? Coristul de pe piesă?
- Da, încerc să ţin pasul cu ea... - Da, da.
Vrei să faci un tur rapid al studioului cu mine?
- Da, sigur. - Da? Foarte bine.
Ştii ce? Cât fata mea-i acolo - cântăreaţa din cabină,
poţi sta puţin aici, cât îi arăt lui Mateo ce şi cum?
Uite: nu vreau să mi se intimideze fata, sau ceva, da?
- Da, bine. - Aşa, aşa.
Aşa: dă-i ceva de băut.
Jaden are mai degrabă vocea pe care o vreau.
Mi-a plăcut cântecul tău.
N-ai spus de asta la telefon.
Uite: nu zic că n-ar fi bună la ceva, dar nu pentru mine.
Ţinem apa la temperatura camerei, sper că nu-i...
- Îmi pare rău, dar... - Hei!
Sunt bună pentru oricine - şi am auzit-o cântând.
Fără acord automat, precis sună ca o mâţă-n malaxor.
Stai, stai aşa... Las-o să se ducă.
Ascultă-mă puţin, da? Ascultă-mă.
Vei avea o singură şansă. Nu vrei s-o ratezi.
Nu-i aici, iubire.
Nu tu, stai aşa.
Am trecut doar să-mi iau plicul pentru aseară.
Lucra ceva pe lângă piscină; probabil e prin foi pe-acolo.
Douăşcinci de oameni? Da, sigur! Vedem noi să se distreze.
Da, sună grozav.
Bun. Abia aştept să ne mai auzim, desigur.
Bun, mă bucur că am vorbit, pa.
Nu cred că ăsta-i al meu.
Aia-i factura de la designer pentru şezlong.
Chiar îmi place.
Da, costă mai mult ca maşina mea, dacă-ţi vine să crezi.
Să mă uit înăuntru; revin imediat.
Grace Truman...
Păi am o poartă la intrare, gard viu în spate.
Greu de văzut ceva înăuntru din stradă.
Nu cu văzutul din stradă trebuie să-ţi faci griji.
- Nu? - Nu. Ştii de ce?
Drone.
- Drone... - Îs unii care le trimit acum prin vecini.
Spionează prin case ca un colibri prin lalele.
Camera de pe dronă înregistrează ce-i înăuntru.
- Hoţii aşteaptă să pleci la lucru şi... - Ce-i de făcut în privinţa dronelor?
Ţi-am trimis prin e-mail o estimare.
Alarme la fiecare punct de intrare: ferestre, uşi,
şi sistem complet de camere cu circuit închis.
Cu tot cu aplicaţie, nu? O descarc şi văd tot prin casă pe telefon?
Chiar controlezi camerele.
Bun, şi... e suficient?
Mai e un articol care nu-i în meniu, dar pe care-l recomand, dacă nu-l ai deja.
Uite.
E amicul meu. Zi-i de mine şi-ţi face o reducere frumuşică.
Nu-i protecţie mai bună ca aia, dacă mă-ntrebi pe mine.
Mai ales dacă ai o familie.
Grace...
Mă-ntorc în câteva ore.
Bun. Trebuie să apară camionul cu ce-am luat, apoi plec şi eu.
Deja-i ora de cocteiluri?
Scuze, uşa din faţă era deschisă şi-mi place să ajung mai devreme, ţii minte?
Da, ţin minte.
N-ai văzut pe nimeni plecând atunci când ai intrat, nu?
Nu.
Locul ăsta-i nemaipomenit. Parcă-s în Italia.
- Italia? Serios? Unde în Italia? - Peste tot pe-acolo.
Mă bucur că ai sunat.
Da, păi eşti aşa apropiat de sora mea. Mi-am zis: de ce să nu profit?
Mă bucur că profiţi de mine. Arată-mi de unde începem.
Vrei detalii sau cât de larg se poate?
Va fi "înainte şi după", deci cum crezi că-i mai bine.
Bun. Deci deseară ar trebui să fie fain, nu?
Da, cina... Ştii cumva unde mergem?
- Nu ţi-a spus? - Nu.
Păi se servesc cine acolo, dar nu-i tocmai un restaurant.
E mai degrabă... Ştii tu...
- Fete în nu prea multe haine. - Gen club striptease?
Nu, nu tocmai... Mai degrabă teatru burlesc.
Nu pot crede că nu ţi-a spus - a fost ideea ei.
Nu mi-a spus. Dar sună a distracţie.
Cred că va fi. Dar dacă-i exagerat, putem...
Nu, am mai fost prin cluburi de-alea.
De fapt, nu. Am fost odată la un club de striptease, în facultate.
Am primit un "dans în poală".
- Ai primit un dans în poală? - Da... Şi mi-a plăcut.
M-a făcut să mă simt puternică atunci când...
Tipa era foarte sexy...
Nu ştiu de ce-ţi spun asta. Nici soţul meu nu ştie.
De ce nu?
Nu ştiu. Pur şi simplu nu i-am spus.
Vrei să-ncepi de aici cât pregătesc eu sufrageria?
Da, sigur.
Dar nu te-am trădat!
E un buton roşu şi cuvântul "Ascultă" scris chiar pe el.
Deci ai auzit tot.
Destul cât să-mi formez o idee despre cum vreau că-mi continui cariera.
Mateo!
Doamne, fiecare celulă din corpul meu strigă: "Proasto!"
"Îţi lipseşte ce trebuie. Ai nevoie de el".
Fiecare celulă.
De când mă ştiu, muzica a fost singura parte din mine cu adevărat a mea.
Aşa că mi-am câştigat dreptul de a fi egoistă în privinţa ei.
Doar până la un punct din mine sunt dispusă să dau altor oameni.
Deci.... gata?
Eu nu vreau asta.
- Tu asta vrei? - Normal că nu!
Dar ce crezi că va urma? Nu vreau să mă urăşti dacă semnez.
Păi asta-i problema mea. Nu a ta.
Putem fi ca June Carter şi Johnny Cash...
Cariere solo, doar colaborări speciale.
Filmul ăla a fost deprimant.
Voi fi bine.
Categoric ar trebui să profiţi de şansa asta. De fapt, îţi cer s-o faci.
Aşa că... dă-mi de ştire cum iese şi trimite-mi cântecul.
Eşti sigură?
Da, de câte ori vrei s-o spun?
Ar trebui să pleci până nu vine tata.
Bombardarea Dresdei a fost de fapt o serie de patru raiduri
ce au avut loc pe o perioadă de trei zile la jumătatea lui februarie 1945.
Păi, programa s-a schimbat, deci... actualizaţi-vă vă rog bibliografia.
Bun; să încheiem azi mai devreme.
Daniel, numele meu e Neil.
Voiam să discutăm o chestiune personală.
- Cum ai spus că te cheamă? - A venit soţia ta şi mi-a spus ceva.
De fapt, a venit să mă avertizeze în privinţa ta.
Eu sunt bărbatul cu care s-a culcat soţia ta.
- E vreun fel de glumă? - Nu, nu una amuzantă.
De fapt, ştiu exact cât de neamuzantă este de vreme ce am fost în situaţia ta.
Şi soţia mea s-a culcat cu o escortă masculină.
Când am aflat, voiam să-l omor.
Mi-am zis: "Imposibil să trec peste asta".
Întreaga mea lume s-a întors cu susu-n jos.
Iar apoi s-a petrecut cel mai neaşteptat lucru.
Nu spun că s-a cuvenit, nu spun că a fost greşit,
dar mi-a deschis ochii.
Tu chiar te-ai culcat cu nevastă-mea.
Am familie.
Când am auzit că eşti destul de furios ca să vii după mine,
chiar m-am gândit să cumpăr o armă.
Şi atunci mi-am dat seama că asta-i nebunie.
Nu trebuie să fie aşa.
Mallory te iubeşte foarte mult.
Nu, chiar ea mi-a spus. Cu tine vrea să-şi petreacă restul vieţii.
- Asta ţi-a spus? - Da, ştiu. Sună aiurea, dar chiar vrea.
Stai, încerc doar să dis...
Ai uitat ceva?
Mulţumesc.
- Pot intra? - Ce vrei?
O explicaţie, pentru început. Nu-mi răspunzi la telefoane...
Da... Intră, te rog.
A zis Rosalie că ai trecut, ai plecat fără să-ţi iei plicul.
Nu ţi-ai luat nici la revedere.
Din câte ţin minte, lucrurile au mers foarte bine ultima dată când ne-am văzut.
Lucrează Grace Truman pentru tine?
Practic.
- De cât timp? - De două săptămâni.
E o adevărată plăcere să colaborez cu ea.
Cum ai aflat?
Ştiam că nu pot avea încredere în tine.
Chiar aşa...?
Şi tocmai după ce ţi-am adus plata personal.
Îi vezi numele pe lista mea de clienţi, întrebi de ea în mod special,
iar două săptămâni mai târziu îţi decorează casa?
Ciudat merg lucrurile, nu-i aşa? Să-ţi spun şi cine-mi vede de grădină?
Sunt multe altele pe care nu mi le spui.
De fapt tu eşti ăla cu secrete.
Ţi-aş mai putea spune şi altele despre ea. Încercam să-ţi cruţ sentimentele.
Ea m-a sunat acum câteva săptămâni, printr-o cunoştinţă.
Voia să fixăm o dată. Nu te-a pomenit deloc, scumpule.
Ceea ce înseamnă, presupun, că a trecut mai departe.
Dar tu eşti profesionist. Tu înţelegi jocul, nu-i aşa?
Odată ce am apucat să o cunosc, a venit cu idei pentru casa mea.
Ea te-a sunat? Asta n-are nicio logică.
Ştii ce n-are nicio logică? Să ai sentimente pentru ea.
Din câte înţeleg, ea chiar îşi iubeşte soţul.
Ştiu că-i riscul meseriei, dar, pe bune - tu?
Credeam că tu ştii să ţii lucrurile la nivel profesional.
N-ai nevoie.
Nu, arăţi fantastic: n-aş face-o niciodată.
Mulţumesc.
- Şi chiar trebuie să mergem, zici? - Da, încearcă din greu de data asta.
Încearcă să te simţi bine.
Ştii câte nume ale iubiţilor ei a trebuit să uit de-a lungul anilor?
- Cred că ăsta va fi o vreme în peisaj. - Serios? Adică şi la cină şi la desert?
Bun, scumpo: am plecat.
- Eşti bine? - Sunt.
Ne poţi suna oricând dacă ai nevoie de noi.
- Şi fără musafiri. - Ştiu.
- I-ai zis? - Da. Ne-am înţeles data trecută.
Fără băieţi în casă când nu suntem şi noi.
Bun. Deci camerele sunt instalate, vedem prin casă de pe telefon.
- Serios? - Da. Setul complet.
Nu-mi place asta.
- Şi nu mi-ai zis codul la chestia aia. - E aniversarea noastră.
Şi anume...
Nu, nu trebuie să ţi-o spun eu; o ştii şi tu.
Chiar aşa...?
Totuşi, cum de te-ai hotărât să o iei?
E ceva ce voiam să instalez mai de mult.
Mulţumesc.
- Chiar suntem aşa rasaţi? - Fireşte că suntem.
La mulţi ani.
- Mulţumesc. Ce mă bucur că aţi sosit! - Locul ăsta te reprezintă.
La mulţi ani! Ce-mi place aici...
Nu că-i meserie aici? Ca-n Parisul anilor '20.
Şi seara asta facem noi cinste, de vreme ce v-am folosit casa pe post de hotel.
- Măcar atât putem face. - Nu, e-n regulă: e ziua ei.
Nu, o ofertă foarte generoasă. Mă scuzaţi! Patru sticle de Dom Perignon, mersi.
Mulţumesc frumos!
- Ştii ce? Îţi plătesc un dans în poală. - Serios...?
- Stai: fac de-astea aici? - E ziua mea; pot face tot ce vreau.
Este, iubitul meu?
Păi şi ziua mea vine curând...
- Eu primesc un dans? - Unul în poală?
Nu, n-aş zice; nu e tocmai stilul meu.
Plictiseală...
Începe!
Vino afară.
- Eşti aici...? - Am oprit pe stradă.
Trebuie să fiu în centru peste şapte ore, la studio.
M-am gândit eu.
Simt ca şi când au mai rămas doar şapte ore pentru noi doi.
Şi-i vina mea...?
Uite...
Mergi acolo şi semnează contractul.
Primul tău single de top mi-ar putea plăti studiile la facultate.
Ascultă-mă, da?
Scenariul perfect...
Adică în scenariul perfect...
- Am face asta împreună. Am semna... - Încetează.
Mă bântuie ceva ce mi-ai spus.
Eu simt că tot ce ţi-am spus sunt prostii.
Asta nu-i adevărat.
Mi-ai zis că trebuie să fii egoistă în privinţa muzicii tale.
Aş putea semna mâine.
Ar fi... ar fi destul, ştii?
Dar ce penal de tip de 18 ani se mulţumeşte cu "destul"?
Vreau ca viaţa mea... Muzica mea...
Vreau să fie grozave.
Tu le faci grozave.
Astea-s de la apartamentul meu.
Când nu dormi, eşti aici. Lucrăm.
Nu-mi pasă ce zice nimeni.
Asta înseamnă să fii adult.
Pariez pe tine.
Nu mă dezamăgi.
Îmi place tipul.
- Cred că-s făcuţi unul pentru celălalt. - De ce spui asta?
El e artist - genul ei.
Ţi-a plăcut localul de astă-seară?
Da, mi-a plăcut.
Ţie...?
Da, fetele erau foarte sexy.
- Tu eşti mai sexy decât oricare din alea. - Nu trebuie să spui asta...
Bine...
Chiar eşti.
Chiar aşa?
Futu-i...
Iisuse, tată...!
- Unde ai fost? - Am fost...
Afară! Chestia aia-i o prostie!
N-am să ţin minte să fac aia de câte ori vin acasă!
- Cum adică "afară"? - Anika. Ce s-a întâmplat?
- A găsit chichiţe în înţelegerea noastră. - Vorbesc eu cu ea.
- Ai trimis deja asta la investitori? - La şase. Ştii câţi m-au sunat deja?
Opt.
Prinde bine la ceva, la tehnologie. Şi face de toate, nu-i doar o aplicaţie.
A înţelege ce-i face pe oameni fericiţi e ceva universal.
Aveai dreptate. Şi în cinstea acestui lucru...
Şuncă trasă-n ciocolată. Sunt delicioase.
- Neil, programarea de la 14:00. - Grozav, pofteşte-o.
Şi "cu plăcere".
Vorbim la sfârşitul zilei, stabilim întâlniri, vedem ce vrem.
- Bună treabă! - S-a făcut.
Domnule Truman...
Luaţi loc.
Deci... ţi-am primit mesajul.
- N-o pot face. - Bine.
E-n oraş, putem reprograma.
Nu ştiu dacă vreau să mai ies la întâlniri deocamdată.
"Nu ştii"...? Asta lasă loc interpretărilor.
Îmi dai un indiciu în privinţa de ce-ului?
- Neil, dacă te pot ajuta... - Am fost ieri contactat de o femeie.
Ai putea spune că a fost "prima mea experienţă".
A aflat soţul ei.
Şi nu cred că vreau să fiu parte din aia.
Se pare că-i foarte supărat.
E cineva cu care te-ai văzut înainte de a lucra noi doi împreună,
deci înainte de a şti ce faci.
Şi înainte de a-ţi gestiona eu clientele, tocmai ca aşa ceva să nu se întâmple.
- Nu asta-i ideea. - Fireşte că este.
Eu nu te-aş pune-n veci în situaţia asta, nu cu clientele cu care lucrez eu.
Dacă ai nevoie de vreun ajutor acum, spune-mi şi gata.
Sau lucrurile devin puţin cam prea bune acasă?
De ce oare crezi că-i aşa?
Neil, nu spune nu singurului lucru care ţi-a făcut de fapt un bine.
Doar nu mergi la terapie maritală şi-ţi rodezi "comunicarea".
Ai devenit omul ăsta datorită a ceea ce am făcut...
Împreună.
- Nu sunt interesat. - Dar nici nu ştii cine-i clienta...
E perfectă pentru tine.
Eu.
Iată pozele cu casa. Îţi plac?
Şi aseară a fost plăcut. Nicio grijă, secretul tău e-n siguranţă la mine.
Piesa aia merge în cabinet. Cum intri, pe stânga. Mulţumesc.
Semnaţi aici şi gata.
Arată aproape bine, mersi.
Vino aici.
Ce...
Ce dracu'...? Ce faci?
Îţi spun adevărul.
Ce tot spui? Ce adevăr?
Îţi spun adevărul, deoarece cu cât trăieşti mai mult cu minciuna asta,
cu atât mai mult te depărtezi de mine şi nu vreau asta.
Ţin la tine şi m-am săturat să ne purtăm de parcă-i doar o tranzacţie de afaceri.
- Însemni pentru mine mai mult de atât. - Dumnezeule, ai luat-o razna.
N-am luat-o, sunt sincer cu tine.
- Spre deosebire de soţul tău. - Soţul meu...?
Te minte de tare mult timp, da? Ştie totul.
- Ce tot spui? - Ne-am întâlnit.
La una din proprietăţile tale, în dormitorul principal. Mai ţii minte?
Neil era în casa aia atunci şi ne-a văzut împreună.
- Ce? - Ştie, ştie tot despre noi, da?
Şi-mi pare rău.
Grace, uite, dacă vrei să fii cu cineva şi nu vrei să fii cu soţul tău,
vreau ca ăla să fiu eu!
Dumnezeule...!
Traducerea: Reef