De asemenea, cu explorarea laparoscopică a canalului coledoc,
scurgerile şi stricturile postoperatorii sunt reduse în mod semnificativ.
La vremea aceea a fost numită o tehnică temerară".
Şi era.
Ca să înţelegeţi despre ce e vorba.
Am fost singura femeie din programul de rezidenţiat în chirurgie.
Am fost numită fetişcană" şi doamna Grey".
Am fost exclusă în mod clar, împreună cu un rezident de culoare.
N-au vrut să fac parte din clubul băieţilor.
Aşa că am făcut singurul lucru temerar care se poate face cu o tehnică temerară.
Am publicat-o în Revista de medicină americană.
Acest lucru a stârnit vociferări.
Un rezident nu publică o lucrare fără un îndrumător.
Dar partea cu adevărat îndrăzneaţă a venit când au văzut
ce nume îi pusesem: metoda Grey.
I-am dat numele meu.
Să-i fi auzit pe băieţi vociferând despre asta
Prima distincţie Harper Avery
am dedicat-o bărbaţilor care m-au susţinut atât de mult.
Aşa a vrut mama să rămână în amintirile noastre.
Amintirea mea despre ea e... un pic diferită.
Unde e şeful ? Toţi sunteţi diletanţi !
Acuză crampe intermitente...
Ce dracu' cauţi aici ? Nu ţi-am spus ?
De câte ori ţi-am spus să nu mă deranjezi la serviciu ?!
Sunt convinsă că fiecare îşi aminteşte o versiune proprie a ei,
versiune pe care eu n-aş recunoaşte-o.
Asta e tot ce rămâne dintr-un om atunci când nu mai este.
Nu !
Dar aici e problema...
Meredith...
Nimeni n-are o amintire clară, nici întreagă.
Mami...
Trezeşte-te, Meredith !
Le îngrămădim una peste alta,
nu mai ţinem cont de timp.
Suntem undeva,
apoi suntem altundeva.
Şi totul pare o clipă lungă, imposibil de evitat.
Aşa cum spunea mama:
"Caruselul se roteşte fără oprire."
Am stat toată ziua cu Alex.
Am avut nevoie de o zi liberă şi mi-am luat-o.
Foarte bine ! Vreau doar să ştiu de ce.
Nu vrei. Tu vrei să afli dacă am vindecat cancerul
sau am găsit un vaccin pentru scleroza laterală amiotrofică.
Oricare dintre ele ar fi nemaipomenită.
- Iar începi. - Ce ?
Aştepţi să răsplătesc
măreţul sacrificiu pe care l-ai făcut pentru familia noastră.
Cum aş putea să fac ceva dacă tu mă presezi
şi stai cu ochii pe mine din cauza deciziei tale ?
- Şi aştepţi ca eu să eşuez. - Aştept să străluceşti.
Îţi aminteşti că de asta ai rămas aici ?
Iar eu ţi-am spus să te duci la Washington şi să străluceşti acolo.
Tu ai hotărât să rămâi şi să faci pe martirul,
iar acum mă faci să mă simt vinovată pentru decizia ta.
Gata ! Nu mă mai simt vinovată
şi nu mai compar realizările mele cu ale tale.
Nu mai fac aşa ceva. Să nu te pui în calea mea.
Parcă ai fi mama ta.
Ce s-a întâmplat cu tine ? Meredith, ascultă-mă !
Oricine se poate îndrăgosti şi poate fi fericit,
dar nu oricine poate pune mâna pe un bisturiu şi să salveze o viaţă.
Te-am crescut să fii un om extraordinar.
Închipuie-ţi dezamăgirea mea când m-am trezit după cinci ani
şi am constatat că eşti cât se poate de ordinară !
Ce s-a întâmplat cu tine ?!
Asta e o nebunie !
Trebuie să înceteze.
Nu te-am auzit plângându-te acum câteva minute.
Am auzit ceva, dar n-aş zice că te plângeai.
Vom fi prinşi. Era s-o păţim de atâtea ori.
- Ceea ce facem e atât de rău ? - Nu fi naivă.
Seattle e un oraş mic, cu mentalitate de provincie.
Atunci să plecăm din Seattle.
Richard, meriţi să fii fericit.
- Ce e ? - Nimic.
- Sunt uimită să te văd aici. - Aici muncesc.
- Ce e ? - Nimic. E grozav !
Am crezut că Bailey a câştigat locul din consiliu.
Aşa e. M-au reangajat ca îndrumător la chirurgie pediatrică.
Asta e grozav !
Foarte bine ! Marfă !
- Felicitări ! - Mai taci ! Sunt un chirurg foarte bun.
Eu le fac lor o favoare, nu ei mie.
De altfel, Robbins mi-a spus că votul a fost foarte strâns.
Da, fireşte.
- Ce e ? - Nimic. Doar că...
O să te trimit să tratezi ocluzii intestinale timp de o lună.
O să ţi se spună mătura de rahaţi".
Robbins i-a spus lui Bailey că votul a fost unanim.
- Robbins ! - Iată-te ! Bine ai revenit !
- Putem discuta ? - Da. Marty Secord, de la 2313,
are transaminazele bune,
dar cred că o să-i facem o colangiopacreatografie.
Te-am auzit, dr Herman. Lasă-mă un pic. Habar n-ai ce norocos eşti
că mă ai pe mine ca îndrumător.
Trebuie să discutăm. Doar un minut.
Doamne ! Vin !
Nu se poate ! La dracu' !
- Maggie Pierce îşi dă demisia ? - Mă ocup de asta.
- Pierd alt şef de la Cardiologie ? - Mă ocup de problemă.
Mama m-a sunat de două ori. E un coşmar !
Normal că e ! Întâi Russell, apoi Yang, acum Pierce ?
Eu şi Yang am ţinut zeci de interviuri, iar acum trebuie să trec iar prin asta ?
Evident, de vreme ce angajăm doar pentru o săptămână !
La noi circulă oamenii. Ai auzit că pleacă Pierce ?
- Da, am citit e-mailul. - Ce să facem ?
Nu văd ce-am putea face.
Ar trebui să discutăm cu ea.
- Eu nu. - Nu m-am referit la tine !
Noi toţi !
Ar trebui să ţinem şedinţă de consiliu şi să trecem la atac.
- Da, ocupă-te tu de asta. - O să mă ocup !
Norocul vostru că tocmai aţi primit o transfuzie de sânge proaspăt.
Poate vă ajut eu să schimbaţi imaginea de circ a spitalului.
Maggie Pierce nu poate să-şi dea demisia !
- Nu poţi să-ţi dai demisia ! - S-a dus vorba. Cum te simţi, Roy ?
Îmi place salteaua asta. Trebuie să-mi iau şi eu una.
A mea e prea moale.
- Să vedem ce putem face. - Ce e cu demisia ta ?
Grefa e pe poziţie. Să injectăm colorantul.
Măcar îmi spui de ce pleci ?
Asta e între mine şi angajatorul meu, dr Shepherd.
Văd că perfuzia nu mai ajunge la coloană.
Roy, mişcă degetele de la picioare, te rog.
Le mişc, le mişc.
- Aşa ? - Un pic mai mult.
Îi verific reflexul Babinski.
Ce indică degetele depărtate în mod reflex ?
Lucrul de care te temeai: leziunea coloanei vertebrale.
- E paralizat ? - Încearcă din nou.
S-a întâmplat ceva ? Nu-mi simt picioarele.
Ce se întâmplă ?
E posibil ca grefa să fi întrerupt fluxul sanguin spre coloană,
dar voi face tot ce pot ca să remediez problema.
Bine. Vă rog !
- O să-ţi dau ceva care te adoarme. - Încearcă să-i induci hipertensiune.
Să vedem dacă putem amplifica perfuzia spinală.
Ai primit e-mailul lui Maggie Pierce ?
Da.
- O stai din nou de vorbă cu ea ? - N-o să asculte.
Nu are încredere în mine.
E furioasă că nu i-am spus mai devreme. Şi eu sunt.
Tot nu-mi amintesc ca mama să fi fost gravidă.
Am nevoie de jurnalul din primăvara lui '83.
- Îl ai ? - Da, le am aici.
Le-am răsfoit amândoi de o sută de ori.
Sunt mai mult notiţe despre chirurgie.
- Vrei să-l cauţi, te rog ? - Bine.
- Ajutor ! Mă puteţi ajuta ? - Ce s-a întâmplat ?
Am adus un prieten şi am văzut-o aici.
Stătea întinsă şi era singură.
Fugi înăuntru şi spune-le că am nevoie de o targă !
- Eu sunt doctoriţă. Cum te cheamă ? - Nadia.
- Spune-mi unde te doare, Nadia. - Peste tot.
Dumnezeule !
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 11 Episodul 4
Traducerea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB Comentarii pe www.tvblog.ro
- Asta-i o nebunie ! - E în travaliu ?
Tensiunea e foarte mică: 7,8 cu 4,5. Să-i dăm 600 cc de lichid în bolus.
Nadia, cât ai ?
- Zece. - Zece luni ?
Spune că are zece ani, nu ştie la ce te referi.
Abdomen rigid, cu sensibilitate generalizată.
Edwards, adu ecograful. Nadia, unde sunt părinţii tăi ?
Dacă are mamă, unde dracu' e ?
Ar trebui să fie închisă.
Nadia, vreau să stai nemişcată.
Ştiu, ştiu... Trebuie să văd dacă...
Trebuie să văd...
- E bine ! - Ce e ?
- Nu e însărcinată. Nu e un copil. - Pare o masă şi e lichid în jurul ei.
Slavă Domnului ! Începea să devină sinistru.
Şi o tumoare de mărimea unei mingi de fotbal e tot ceva sinistru.
Nu mai avem timp de tomografie. E hipotensivă şi are peritonită.
E posibil ca tumoarea să fie perforată. Trebuie s-o ducem la sala de operaţie.
Îi anunţ.
Apoi chemăm poliţia şi Protecţia Copilului.
Să-ţi laşi copilul să se îmbolnăvească şi să-l abandonezi e tot abuz infantil.
- Cu ce să te ajut, Amy ? - La trei. Unu, doi, trei !
Paralizie apărută în timpul reparaţiei anevrismului aortic.
I-am indus hipertensiune şi am adaptat stentul,
dar n-a funcţionat nimic.
- Are nevoie de decompresia măduvei. - Eşti tu aici. Eu ce să fac ?
Eu am treabă. Mi-am zis s-o preiei tu. Avantajele de a fi şefă la Neurologie.
Şi s-ar putea să fie ultima voastră operaţie împreună.
Tocmai îi spuneam dr Pierce de ce nu e o idee bună să plece.
- Nu-i aşa ? - Voi sunteţi aici dinaintea mea.
Tu şi Meredith. Poate discutaţi despre asta.
Cu Derek e uşor să discuţi. Poţi să-i spui absolut orice.
Halat şi mănuşi, vă rog. Tu nu aveai treabă ?
Ba da. Succes ! Mă bucur c-am vorbit.
Revista de medicină americană... De necrezut !
- Ce e de necrezut ? - Metoda.
Chiar ai numit-o metoda Grey ?
Cum s-o fi numit ? Aşa mă cheamă.
E un pic cam îndrăzneţ.
Ăsta e ?
Da, din primăvara anului '83.
- E ceva în el ? - Notiţe chirurgicale, idei...
Poate găseşti tu ceva, eu n-am găsit.
Am o operaţie. Mulţumesc !
Trebuie să vorbim despre Maggie Pierce.
Bailey !
În e-mail scria că are motive profesionale şi personale.
Ştii care sunt ?
- De unde să ştiu ? - Vorbeşti cu ea.
Bailey, a demisionat !
- N-o putem reţine împotriva voinţei ei. - N-am spus asta.
Spun să-i schimbăm voinţa.
Eu încerc să întrunesc consiliul,
dar cred că ar trebui să vorbeşti cu ea
aşa cum obişnuiai să vorbeşti cu mine, când eram nouă aici
şi când nu-mi deosebeam cotul de fund.
Probabil că aş fi renunţat...
La naiba, Bailey, pleacă şi gata !
Nu pot să fac nimic.
Las-o baltă !
Aproape că am terminat, dr Shepherd.
Sunt curios...
Vorbind din postura cuiva care avea o slujbă grozavă
pe care apoi a refuzat-o,
ştiu că o decizie pripită poate avea consecinţe dezastruoase.
Putem să zicem că nu mă potrivesc ?
Am putea, dacă ai fi stat aici suficient de mult cât să ştim asta.
Nu e vorba de muncă.
Atunci ce este ?
Sunt sigură că soţia v-a spus deja.
Cum merge ?
Ce mi-a spus soţia ?
Ştiu că aţi avut câteva confruntări şi că nu a fost prea primitoare.
- În cel mai bun caz. - Este doar unul dintre chirurgi.
De ce nu încerci mai bine să o eviţi
- Până când te lămureşti... - Nu e aşa de simplu...
Dumnezeule !
Nu ştiţi... nimic.
Îmi pare rău. Despre ce e vorba ?
Ar trebui să vorbiţi cu soţia dv.
Da, bine. Hai să îl întoarcem pe spate.
La trei".
Unu, doi, trei.
Derek, reflex Babinski ?
La naiba !
Îmi pare rău, dr Pierce.
Aţi făcut tot ce se putea, dar acest om este paralizat.
Nu.
Nu. Pregătiţi-l pentru o sternotomie.
Am nevoie de un aparat de bypass aici, de urgenţă.
Wilson, du-te şi obţine acordul soţiei pentru o operaţie pe cord deschis.
- Ce vrei să îi faci ? - O să îl fac bine.
Mă puteţi ajuta dacă vreţi, iar dacă nu, vă rog să eliberaţi sala.
Mamă ?
Mami ?
Meredith...
- Ai crescut. - Aşa este.
Păcat.
Este îngrozitor să fii adult.
Dar caruselul nu se opreşte niciodată.
Nu poţi să cobori.
M-ai chemat ?
Despre ce e vorba ?
Da.
Ţi-aduci aminte de ziua în care te-ai întâlnit cu mama la carusel ?
Cum ? Dar de unde ...?
Mi-aduc aminte de ziua asta.
Eram cu mama în caruselul din parc când tu ai venit,
v-aţi certat şi ea ţi-a zis ceva.
Mai ţii minte ce a zis ?
Meredith, asta s-a întâmplat cu mult timp în urmă.
Nu-mi aduc aminte.
Asta voiai de la mine ?
Da, voiam doar...
Nu-i nimic.
M-am gândit la ce ai spus
şi ar fi mai bine pentru ei...
pentru Thatcher şi Adele... până la urmă.
Normal că ar fi.
Să-i lăsăm să-şi găsească pe cineva care să-i facă fericiţi.
Nu mi-am dorit niciodată să...
Nu mi-am dorit niciodată să înşel...
Şi nu m-am văzut niciodată în poziţia asta.
Stă în puterea ta să schimbi asta, Richard.
E în mâinile tale.
Eu eram pregătită să fac asta de foarte mult timp.
Întrebarea este, tu eşti pregătit ?
Soţia şi-a dat acordul.
Ce bine ! Sunt în pieptul lui de ceva vreme.
A fost un pariu curajos.
Acela... e un anevrism de forma unui sac ?
Şi tocmai l-aţi rezolvat ?
Da, dar acum o să-l folosesc
ca să aduc sângele înapoi la măduva spinării.
M-aţi pierdut.
Da, aşa am fost şi eu o vreme.
Este paralizat pentru că aorta
nu mai trimite sânge la măduva spinării.
Aşa că am înlocuit aorta cu o grefă sintetică,
iar acum refolosesc anevrismul pentru o a doua aortă
care doar să trimită sânge la măduvă, ca un drum secundar.
Puteţi face... aşa ceva ?
Mulţi nu ar putea, dar ea poate.
Înţeleg de ce vreţi să o mai ţineţi aici.
Da...
Nu contează.
Şi o să funcţioneze ?
Dumnezeu ştie.
E o ultimă încercare.
Luaţi-mă cu dumneavoastră când plecaţi.
Aspiră. Şi pregătiţi un alt fir de prolene de 6.
Wilson, nu mai sta acolo, mergi la spălat.
Tumoarea a invadat cavitatea abdominală.
A împins organele interne la o parte.
Să reducem tumoarea asta cât de mult posibil
şi când ne apropiem de organe
putem să-i facem rezecţia bucată cu bucată.
Bine.
Ce e ?
Edwards mi-a spus.
Aţi votat în unanimitate pentru Bailey.
Cine ţi-a spus asta ?
- Dr Bailey. - De ce ţi-ar spune asta ?
- Pentru că am susţinut-o şi eu. - Tu ar fi trebuit să mă susţii pe mine.
Mi-ai ascultat discursul. Ai spus că e bun.
- Şi a fost bun. - Păi şi atunci ce naiba ?
- Al lui Bailey a fost mai bun. - Grozav !
Alex, ai fi fost un bun membru al consiliului,
dar Bailey o să fie unul excepţional.
Asta vrei să fac,
să votez pentru tine ca să te simţi bine ?
Vrei să-ţi dau votul meu din milă ?
Pentru că eu nu aş vrea.
- Bine. - Începe să se trezească.
Vrei să faci tu onorurile ?
Roy. Roy, ne auzi ?
Roy, eşti bine. Operaţia s-a terminat.
Vreau să-ţi mişti degetele de la picior.
Poţi să faci asta ?
Roy, mişcă-ţi degetele, da ?
Roy, mişcă-ţi degetele.
De necrezut !
Bun, sedaţi-l la loc şi duceţi-l la postoperator.
Aţi făcut treabă bună, toată lumea. Vă mulţumesc tuturor.
Îmi tot spune să vorbesc cu soţia mea. Ştii la ce se referă ?
- Poate că da. - Ei bine ?
Dar nu vorbesc despre nimic.
Poate că am aflat la Alcoolicii Anonimi despre cineva...
dar am făcut o promisiune acolo.
Altcineva ar putea şti despre ce nu pot vorbi eu.
Pierce e şi ea la Alcoolicii Anonimi ?
Nu. Nu ! Clar ar trebui să vorbeşti cu ea.
- O să-mi spună să vorbesc cu soţia. - Atunci ar trebui să vorbeşti cu soţia.
- Edwards, eşti gata ? - Da.
S-a băgat peste tot.
Efectiv trebuie s-o curăţ de pe splină.
Şi are 3,5 kilograme.
3,5 kilograme de părinţi neglijenţi.
Dar are o coadă împletită olandeză.
Este ca una franţuzească, doar că e mai greu de făcut.
Îi făceam şi eu surorii mele când mama era praf.
Îmi lua o oră şi tot se desfăcea.
Numai un sfânt sau mama ei ar avea răbdarea să facă aşa ceva.
Aveţi nevoie de încă o pereche de mâini ?
Nu, ne descurcăm. Mulţumesc. Metz ?
Este suficient de atentă să îi facă coafura fiicei ei.
Cum naiba a lăsat-o să facă o tumoare de trei kilograme ?
Noi doi ştim câte ceva despre mamele nebune.
Ai grijă. A ajuns pe vena hepatică stânga.
Văd.
La naiba !
Unde eşti ? Unde eşti ? Am găsit-o !
Hemoragia e la ficat.
O tamponez, dar nu pot s-o controlez.
- Prosoape. Mai pui nişte sânge ? - Imediat.
Edwards, aspiră mai mult. Am cerut pensă, acum !
Altul. Altul.
Un glonţ a trecut prin fosa iliacă dreaptă şi a perforat coloana.
Plagă împuşcată la nivelul ficatului.
- Mai multe prosoape ! - Intră în colaps.
Trebuie să oprim sângerarea. Aspiră.
Haide !
Fir de mătase de 4 pentru ligaturare.
Nu merge. O s-o pierdem.
Ce zici de o tamponare cu balon ?
- Ce ? - O tamponare cu balon.
Asta ar putea controla o plagă împuşcată la ficat.
Ar trebui.
Da. Adu-mi un cateter Foley.
- O să ai nevoie de mai multe... - Mai multe. Ştiu.
Foley... acum. Haide.
Crezi că asta o să oprească hemoragia ?
Are cele mai bune şanse.
Pensă.
Umflu balonul.
Să vezi chestie.
Aţi făcut treabă bună, dr Grey.
Tensiunea arterială în creştere.
Incredibil.
Cum naiba te-ai gândit la asta ?
Nu ştiu.
Eşti bine ?
E bine. Ai salvat-o. E bine.
Da, sunt bine.
Nu o să fie niciodată momentul potrivit.
Trebuie să facem asta repede, să smulgem bandajul.
O să îi spun lui Adele... în seara asta.
O să-i spun lui Thatcher.
- Ce-mi bate inima. Chiar o să... - Dr Grey ?
- Dr Grey ? Mă scuzaţi. - Un minut !
Da, şefule ?
Mă scuzaţi, dr Grey.
Tocmai am primit un apel telefonic foarte interesant.
Metoda dumneavoastră laparoscopică... Cea pe care tocmai aţi publicat-o.
- Metoda Grey. - Metoda Grey, da.
Tocmai a fost pusă pe lista scurtă a nominalizărilor
pentru premiul Harper Avery.
A fost... ? Glumiţi ?
Niciun alt rezident la chirurgie nu a ajuns vreodată pe acea listă.
Pot să sper că vă vom putea convinge să rămâneţi la Seattle ?
- Este foarte... - Nu, ştiu.
O să aveţi de unde alege după toate acestea.
Felicitări, Grey.
Consiliul şi-ar dori să te vadă, ca să...
Desigur.
- Meredith. - Derek, nu acum.
Cinci minute. Doar cinci minute.
Derek, Dumnezeule !
Nu pot în momentul ăsta.
Îmi pare rău că am zis ce am zis despre mama ta.
De ce ? Chiar asta crezi.
A fost ceva ce am spus pe moment...
Ai vrut să-mi faci rău şi exact asta ai făcut,
aşa că măcar ai curajul să o duci până la capăt.
Vrei să mă asculţi ?
Nu pentru că m-ai comparat cu un chirurg strălucit,
ci pentru că ai spus-o în sensul că sunt rece şi ambiţioasă
egoistă, o soţie şi o mamă îngrozitoare.
Am înţeles.
Îmi place cum o întorci după cum doreşti...
Crezi că sunt la fel ca mama ? Asta crezi.
Şi că acum trebuie să trăiesc şi eu cu povara dezamăgirii tale ?
Din cauza unui lucru la care tu ai renunţat.
Dacă mai ţii minte, am renunţat la asta pentru tine.
Ai renunţat la asta pentru mine, dar eu nu vreau asta.
Pleacă. Ar trebui să iei următorul avion.
Sună-l pe preşedinte şi ia-ţi slujba înapoi.
Pleacă.
Sânge.
Este doar sânge.
Meredith, nu-ţi fie teamă. Nu-ţi fie teamă.
911. Ce urgenţă aveţi ?
Mama mea a încercat să se sinucidă.
Eşti o fetiţă foarte descurcăreaţa.
Ştii asta ?
E posibil să-i fi salvat viaţa mamei tale.
A venit aici cineva de la Protecţia Copilului ?
Este acolo.
Mai sunteţi aici.
Eram îngrijorată cu fetiţa.
Este bine ?
O să fie bine.
Slavă Domnului !
Cei de la Protecţia Copilului au venit aici pentru ea, aşa că...
Aveţi o coadă împletită olandeză ?
Când s-a îmbolnăvit... fiica dv ?
Când a început ?
Vreau doar s-o văd. Vă rog...
Nu, nu o puteţi vedea, dar puteţi să vorbiţi cu cei de la Protecţia Copilului.
Nu, vreau să mă asigur că e bine.
Iar ei o să sune la poliţie.
Nu. Nu puteţi face asta.
Nu înţelegeţi. Nu avem acte.
Asta nu e o scuză să-ţi abandonezi copilul.
O să mi-o ia.
Am văzut asta la cunoscuţi.
Adorm într-o sală de operaţie
şi se trezesc într-un avion sau în altă ţară.
Se numeşte repatriere medicală,
şi nu facem aşa ceva aici.
Mi-a fost teamă să o aduc aici.
Credeţi că nu am vrut să o ajut ?
Ce alternative aveam ?
Să facă operaţia.
Şi apoi să ne trimită înapoi într-o ţară în care murim de foame
sau eu unde voi lucra ca prostituată, său şi mai rău,
o să o facă pe ea prostituată, şi nimeni nu va zice nimic.
Asta era o alternativă.
Cealaltă era să nu mă gândesc la asta şi să mă rog,
să sper că o să fie bine
şi că orice ar avea fetiţa mea
o să treacă.
Şi după o vreme, alternativele astea...
Te înnebunesc.
Şi după o vreme, îmi spun singură că este sănătoasă.
Şi puţin mai târziu... nu mai văd tumoarea
când mă uit la ea...
Altfel, care ar fi alternativa ?
- Da ? - Aşadar, pleci.
Eşti sigură ?
Ar trebui să vorbiţi cu soţia dv.
Nu, nu... asta nu se poate.
Aşa că te întreb pe tine.
Nu e treaba mea să spun eu asta.
Şi, sincer, m-am săturat să o tot spun
pentru că de fiecare dată devine şi mai rău.
Ce ? Ce devine mai rău ? Despre ce tot vorbeşti ?
Este sora mea.
Părinţii mei, părinţii mei biologici...
Sunt Ellis Grey şi Richard Webber.
Soţia dv este sora mea. Aşa că ar trebui să vorbiţi cu soţia dv.
Asta e... Aşadar Richard îţi este tată.
- Da. - Iar Meredith îţi este soră.
Vitregă.
Credeam că v-a spus şi dv.
Nu, nu suntem...
Doar că Meredith nu prea se înţelege cu surorile.
Asta aşa, să ştii. Însă eu da.
Îmi plac surorile. Am o grămadă.
Mă bucur că mi-ai spus.
Mă bucur să te cunosc.
Şi eu.
Este cam ciudat.
Da, trebuie să plec.
Nu pleca... da ? Stai măcar să mai vorbim.
Nu pleca.
Care e treaba cu tine şi cu Pierce ?
Bailey, te rog.
De fiecare dată când menţionez numele ei de faţă cu tine,
arăţi de parcă te-aş fi înjunghiat.
Eu cred că pleacă din cauza ta.
Bine, dacă nu vrei să-mi spui ce s-a întâmplat,
nu trebuie să-mi spui, dar... s-a întâmplat ceva ?
Este fiica mea...
a mea şi a lui Ellis Grey.
Mulţumesc, Doamne !
- Poftim ?! - O, nu, nu !
Credeam că te-ai culcat cu ea.
Bailey !
Dar stai aşa. Atunci din cauza asta pleacă ?
Nu vrea să aibă de-a face cu mine.
Înseamnă că nu te cunoaşte, pentru că altfel ar rămâne.
Trebuie să vorbeşti cu ea.
Cred că e prea târziu.
Nu există aşa ceva.
Aş vrea să mă pot întoarce în timp.
Aş fi făcut totul altfel.
Am fi dus o viaţă minunată împreună, Ellis.
- Crezi ? - Da.
Ne-am fi făcut specializarea aici,
apoi te-ai fi luptat cu mine pentru postul de chirurg şef
şi probabil că ai fi câştigat.
Şi... nu m-aş fi supărat
pentru că am fi avut copiii acasă.
Am fi avut copii ?
Meredith ar fi avut nevoie de un frate şi o soră.
Copiii au nevoie de familie.
Eu aş fi fost sănătoasă şi am fi îmbătrânit împreună.
Viaţa mea este neterminată.
Este neterminată, şi nici eu nu am terminat.
Nu. Nu, Ellis.
Să nu crezi asta.
Doar închide ochii...
Şi gândeşte-te la familie,
la casă...
Şi la tine care mă aştepţi acolo în fiecare seară.
Şi la mine.
Te-am minţit mai devreme...
Legat de ce s-a întâmplat în ziua aceea, la carusel.
Îmi aduc aminte ce a spus ea.
Îmi aduc aminte ce am spus eu.
Îmi aduc aminte totul.
Era o după-amiază de joi.
Făcuserăm o înţelegere...
ea să-l părăsească pe Thatcher, iar eu pe Adele.
Mama ta tocmai primise
prima ei nominalizare la premiul Harper Avery.
Era aşa de încântată.
Iar eu eram... invidios.
Nu în mod cinstit, aşa ca între colegi.
O invidie plină de ură, neputincioasă...
Ca şi cum ea ar fi ajuns deja prea departe să o mai ajung vreodată.
Succesul ei punea în lumină
tot ce eu nu reuşisem să fac.
În noaptea de dinainte, în timp ce-mi făceam curaj să vorbesc cu Adele,
m-am gândit la mama ta.
M-am gândit la ce era în stare să facă la o vârstă atât de fragedă.
Şi m-am gândit la ce urma să facă.
Şi m-am gândit...
Tot restul vieţii mă voi simţi aşa..."
Toată viaţa."
Şi aşa s-a năruit totul.
Ai un copil.
Nu spune asta. Nu te ascult, Richard.
Îmi pare rău, nu pot.
Nu, te rog !
- Ellis, nu. - Richard, Richard, nu mă poţi părăsi.
Richard ! Richard !
Richard !
Te simţi bine ?
Trebuie să mergem acasă.
Şi după aceea m-a dus acasă.
Da.
Şi a încercat să se sinucidă.
Am fi avut o cu totul altă viaţă.
Tot ce a urmat a fost din vina mea.
Am făcut alegerea greşită din cauza unui motiv greşit.
Şi aproape că nu trece o zi fără să...
Îmi pare atât de rău.
Te cred.
S-a întors la Adele.
- Da. - Bineînţeles.
Mamă...
Îi este teamă...
Îi este teamă să fie fericit.
Iar eu sunt complet sigură.
Acum trebuie să-mi cresc fiica singură.
Cum aş putea să fac asta ?
Este foarte sperioasă.
Ana, trebuie să vorbim cu tine.
Nu. Nu, aţi spus că o să fie în regulă.
- E în regulă. Nu e nimic. Linişteşte-te. - Nu puteţi să mi-o luaţi.
- O să... - Nadia e în siguranţă.
Am vorbit cu cei de la Protecţia Copilului.
Le-am spus că toată treaba a fost o mare încurcătură
şi că am greşit.
Dumnealor sunt avocaţi de-ai spitalului
şi te vor ajuta.
Ana, o să lucreze cu tine, o să-ţi explice ce drepturi ai,
o să te ajute cu graficul de plată.
Nimeni nu o să-i refuze tratamentul Nadiei
şi nimeni nu o să ţi-o ia de lângă tine,
dar trebuie să o aduci la mine la tratament.
Înţelegi ?
Bine, mă duc să-i invit înăuntru.
Bună ziua !
Nu, nu am votat pentru tine.
Acum o lună îmi tot ziceai, spune-mi dacă ai nevoie de ajutor,
o să te ajut." Adică numai prostii.
Îmi pare rău.
Că nu ai votat pentru mine, fie,
dar după aia de ce a trebuit să mă minţi în faţă ?
Pentru că nu am crezut că ai accepta postul de îndrumător dacă ai fi ştiut.
Dacă încerci să faci pe mentorul sau mai ştiu eu ce,
în momentul ăsta nu îţi prea iese.
Nu, nu sunt mentorul tău !
Pot să fiu, dacă vrei asta,
dar eu vreau ca tu să nu vrei asta.
Şi de-asta nu am votat pentru tine.
Am stat toată ziua să asist la o instalare de şunt fetal,
încercând să mă bag sub pielea unei femei care sunt convinsă că mă urăşte.
Şi nici măcar nu aş fi putut încerca să fac asta
dacă tu nu ai fi rezolvat aşa de frumos
cazul acelei fetiţei.
Trebuie să o las mai uşor cu chirurgia pediatrică
dacă chiar vreau să o scot la capăt cu specializarea asta...
Şi dacă vreau să nu îmi distrugă căsnicia.
Şi singurul mod prin care aş putea încerca măcar să fac asta
este... dacă tu eşti aici,
făcând tot ce nu pot eu să fac.
Nu mai vreau să fii colegul meu, Alex.
Am nevoie de tine în locul meu.
Eşti singurul în care am încredere să facă asta.
Ar trebui să câştig mult mai mulţi bani.
Mult mai mulţi.
A, nu, stai, stai.
Nu ne certăm. Am terminat cu certatul.
Declar oprită cearta.
Derek, nu ai dreptul să faci asta.
Să decizi când ne mutăm, să decizi când nu ne mai certăm.
Şi ce faci dacă eu nu am terminat cu cearta ?
Nu am terminat. Asta pot să îţi garantez.
O să ne certăm probabil şi mâine, şi poimâine
şi o să ne mai ia ceva timp,
dar în momentul ăsta avem un armistiţiu.
- Un armistiţiu ? - Da.
De ce ?
Ai o soră.
O pierzi, Meredith, şi nu ar trebui s-o pierzi.
Ai o soră şi mie nu-mi spui ? Nu se poate aşa ceva.
Când apar chestii de genul ăsta, ar trebui să-mi spui.
...lăsăm la o parte alte chestii, şi...
Vreau să ştiu dacă eşti bine.
Eşti ?
Eşti bine ?
Trebuie să mergem acasă.
Vrei să o ţii ?
- Nu. Categoric nu. - Nu-ţi fie teamă.
Richard şi Ellis au avut un copil.
Mi-aduc aminte când m-am mutat la Boston.
Mi-aduc aminte cum noi două
practic ne ascundeam într-un apartament.
Mi-aduc aminte că plângea foarte des.
Îmi aduc aminte cum îi creştea burta.
Şi ştiam că nu trebuie să fac gălăgie.
Şi apoi i s-a rupt apa pe podeaua din bucătărie
şi că asta m-a speriat, pentru că mi-a adus aminte
de sângele din bucătăria în care îşi tăiase venele.
Şi am mers la spital.
Am fost acolo...
În ambele situaţii.
Şi am auzit un scâncet de bebeluş, am auzit-o pe mama plângând.
Iar apoi am mers acasă.
Şi burta ei nu mai era mare.
Şi cum apoi ne-am mutat într-o casă din alt cartier, o casă frumoasă.
Iar apoi şi-a început specializarea la spitalul Massachusetts General,
iar eu am început clasa întâi.
Şi după aia a fost doamna dr Ellis Grey,
eu doar un copil la şcoală
şi totul a revenit la normal.
Aveam 5 ani.
Care... ar fi fost alternativă ?
Şi am o soră.
E drăguţă. Un doctor bun.
Îmi aduci aminte de fiica mea.
Pierce.
Ai o secundă ?
- Da. - Ascultă...
Nu tu ai cerut o soră, şi probabil că nici nu ai nevoie de una.
Părinţii tăi îţi trimit peşti cântăreţi.
Ai multe realizări la vârsta ta
şi pari foarte fericită.
Aşa că poţi să pleci dacă vrei.
Înţeleg de ce ai vrea să faci asta.
Dar aş vrea să-ţi arăt ceva, dacă ai un minut.
Se spune că ne putem suprima amintirile.
Mă întreb dacă doar le-am pus bine undeva...
Scria în aceste jurnale în mod obsesiv...
În general notiţe de operaţie, idei,
dar acesta este de pe vremea în care te-ai născut tu.
O operaţie poate să dea greş din mai multe motive,"
fie că este din cauza predispoziţiei pacientului"
sau din cauza prostiei chirurgului."
Nu sunt prea îngăduitoare.
Nici ea nu era.
Însă mai sunt şi alte faţete ale ei...
pe care şi eu încă le descopăr.
Pentru că indiferent cât de dureroase sunt,
sunt ceea ce avem mai de preţ.
Vieţile noastre sunt construite pe greşelile noastre
la fel de mult ca şi pe succesele noastre.
Scria mai mult noaptea,
lângă un pahar de vin, după cum vezi petele în formă de cerc...
Dar cred de aici încolo
a aflat că este însărcinată pentru că petele de vin nu mai apar
şi începe să scrie tot ce mănâncă.
- Aşa că... - Aşadar atunci...
Şi-a dat seama că era însărcinată cu tine.
Aşa că şi-a dorit să fii bine.
Voia să fie sănătoasă.
Cel puţin, a încercat.
Ele ne-au făcut ceea ce suntem.
Prima dată când am câştigat premiul Harper Avery,
l-am dedicat bărbaţilor, care mă sprijiniseră atât de mult.
Nu, asta mi-aş fi dorit eu. Glumeam.
Prima dată când am câştigat premiul Harper Avery,
m-am gândit: ducă-se naibii toţi băieţii ăia."
Stăteam acolo, cu trofeul în mână
şi m-am gândit la toate sacrificiile făcute,
la toate cele prin care trecusem.
Şi am dedicat acel premiu
tuturor femeilor chirurg care urmau să vină după mine.
Unde rămăsesem ?
Traducerea şi adaptarea: BlackAmber, ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro