Ciudăţenie săracă ce eşti, nu există scăpare.
Nu până nu-s răspunse toate întrebările.
Atât de tine, cât şi de cei cărora îi voi vizita.
Pentru c-am fost invocat în acest loc.
Forţat, ca Percival, să găsesc o chestie foarte rară.
Chiar dacă ceea ce caut este o fiinţă umană.
Coruptă şi bolnavă.
Perfectă în imperfecţiunea ei monstruoasă.
Înainte să se crape de ziuă, am să-mi găsesc ciudatul perfect.
Încă un ciudat pur de adăugat numărului nostru nefericit.
Acum...
Spune-mi, draga mea, cum ai ajuns aici?
Am comis un păcat.
Dă-ne nouă păcatul tău.
E uşor, nu-i aşa?
Am fost născut.
Toţi bărbaţii trebuie născuţi.
Doar că n-am fost ca restul.
Pe strada noastră, asta a fost o problemă.
Băieţii au învăţat repede cum să se bată.
Doar că eu nu puteam ajunge să pot riposta, nu cu astea.
Doctorii mi-au luat picioarele când aveam doi ani,
datorită unei problema cu coloana.
După asta, părinţii mei şi-au pierdut speranţa.
M-au lăsat într-un coş în faţa unui centru de copii.
Nu i-am mai văzut niciodată.
O poveste tristă, dar comună.
Nu mă amuzi, fato.
Fă-mă să vărs lacrimi de tristeţe pentru tine.
Spune-ţi cea mai mare ruşine.
Joacă-te cu noi!
Inocenţii mei.
M-aţi mişcat.
Nu există nicio ruşine cu voi.
Niciuna.
Întreaga mea viaţă-i o ruşine.
Singura mea scăpare a fost în întuneric.
Mă puteam pierde în el.
Acolo eram transportat.
N-am vrut nimic decât să vin în acest loc al belşugului şi-al splendorii.
Dar când am ajuns, a fost doar o depresie.
Depresia mea şi-a ţării.
După casa copilului, am ajuns pe străzi.
N-a existat niciun serviciu pentru cineva ca mine.
N-a fost de lucru pentru nimeni în acea perioadă.
Cel mai trist moment, fato.
Îl vrem.
A fost gelozia.
Ura chiar.
N-a meritat asta.
Şi cred c-am atins o arteră.
Nu m-am gândit la acele picioare ca fiind o parte din el.
Doar la lucrurile pe care nu le puteam avea.
A murit.
Da.
Dar te-a inspirat să interpretezi.
Da.
Şi-am fost sătulă de atâta stat pe străzi.
Sătul să fiu gluma lor,
să fiu atacat, să fiu numit "Omul Focă."
Lumea m-a urât.
Dar nu mai mult decât mă uram eu însuşi.
Au vrut un monstru?
Am decis să le dau unul.
N-aş putea face niciodată ca lumea să mă iubească.
Poate c-aş putea s-o fac să-i fie frică de mine.
De ce nu şi faţa?
M-am gândit la asta.
Dar m-am răzgândit în ultimul moment.
De ce?
Pentru că am o faţă drăguţă.
Am faţa unui bărbat frumos.
Poţi să-ţi imaginezi faţa asta la un corp normal?
Puteam conduce lumea.
Nu eşti alesul.
Mai este cineva, copii mei.
O altă vizită ce trebuie s-o fac.
Maestro?
Bun venit.
Sper că nu te deranjez, dră.
Chiar deloc.
Te-am aşteptat.
Cu toate că a fost nepoliticos să fugi aşa după interpretarea mea.
Poate că trebuia să-ţi revii.
Cred că nu vezi atâta talent foarte des.
Pot să mă aşez?
Ar fi mai bine acolo.
Avem de discutat afaceri.
Şi n-ai fi primul tânăr care apare aşteptând o lecţie în dragoste.
O să spui ceva despre interpretarea mea?
Am schimbat nişte versuri,
cu toate că-i o provocare pentru un artist ca mine să lucreze
cu un acompaniament atât de groaznic.
Ar trebui să mă consider norocoasă
pentru că există un singur ciudat din întregul circuit
care ştie cum să aprecieze muzica.
Sunt afoni din naştere.
Ceea ce-ar trebui să discutăm.
Îmi va trebui un nou organizator,
dacă am să încep un club de noapte contemporan.
Ţi-a mâncat pisica limba?
Talentul meu e cunoscut
în a lăsa bărbaţii fără cuvinte, dar va trebui să treci peste,
dacă vom lucra împreună.
Nu talentul tău m-a lăsat fără cuvinte.
Ci ignoranţa ta iluzorie.
Poftim?
Consumi oxigenul degeaba,
care se sprijină de dispreţul celorlalţi.
Nu sunt aici să te duc spre măreţie, femeie.
Sunt aici să iau pe cineva cu mine pe cealaltă lume, poate chiar pe tine.
Ieşi din cortul meu!
Nu-i amuzant.
Oricine-ar fi sub acea mască, ai venit în cortul greşit
pentru mica ta farsă de Halloween.
Asta nu-i o farsă, draga mea.
Nu!
Eu sunt gardianul lor!
Eu sunt garda lor! Nu sun una de-a lor!
Nu sunt... Nu!
Nu, nu.
Nu înţeleg.
Nu sunt una de-a lor.
Înţeleg.
Nu există nimic mai fricos decât un ciudat ca tine.
Cineva care-ar pretinde că-i îngrijitorul benevol,
dar ea nu-i nimic, decât un animal bolnav şi nociv.
Acum spune-mi totul despre perioada ta îngrozitoare.
Thanks to honeybunny. www.addic7ed.com
American Horror Story - S04E04 "Edward Mordrake (2)"
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ FastSubtitles pentru
Ce s-a întâmplat?
Cred c-am rămas fără benzină.
Crezi că-s de ieri?
Ce urmează? Vrei să mergi la o plimbare prin pădure?
De fapt, da. Trebuie să ieşim de pe drum.
Există o stingere.
Decât dacă vrei să-ţi petreci noaptea-n închisoare,
trebuie să ne ascundem de poliţişti.
Vii?
Haide, să mergem.
Trebie să ieşim de pe drum. Să mergem.
- Haide. - Nu mă atinge!
Nu m-am decis în legătură cu tine.
Eşti o ghicitoare;
- nu-ţi dai seama de intenţiile mele? - Asta-i problema.
Ştiu intenţiile fiecărui băiat.
Norocul tău că nu eşti genul meu.
Şi sunt foarte isteaţă să-mi dau seama
că băieţii nu sunt mofturoşi când sunt pe întuneric.
Ascultă, dinţişor, nu de mine trebuie să-ţi faci griji.
De localnici, de poliţişti, de ei să-ţi faci.
Ai vreo idee cât de mult ne urăsc?
În mare parte, suntem toleraţi pentru că-i facem recunoscători
că sunt normali.
Stai să înţeleg.
O fată drăguţă nu-i genul tău?
Rahat. Haide.
Trebuie să mergem. Haide.
Am să mor?
Ascultă-mă.
N-am să mor aici, aşa că nici tu n-ai să mori.
E mort?
Nu.
E doar slăbit din cauza foamei.
Clovnul ne face să-l privim, dar nu ne hrăneşte.
Să-l urmăriţi făcând ce?
Chestii de-ale lui.
Haide. Am nevoie de ajutorul tău.
Vreau să-mi desfaci nodul.
- Haide. Încearcă. - Nu pot.
- E prea strâns. - Trebuie să încerci.
Haide. Grăbeşte-te.
Aşa.
A fost o singură maşină în ultimele zece minute.
Nu putem merge pe jos înapoi?
Când ai dreptate, ai dreptate.
Însă totuşi, stai în umbre.
Hai pe aici.
Ajută-mă! Ajutor!
Jos.
Nu! Nu!
Ce-a fost aia?
Nimic bun.
Unde mergi?
Să văd dacă pot s-o ajut.
Păi...
Rahat.
Mulţumesc pentru astea.
Prefer să stau în picioare
când amuz un străin drăguţ; măcar când începem.
Nu mai sunt un bărbat.
Nu poţi apela la poftele mele pentru mila mea.
El e în conducere acum.
Se hrăneşte cu durere, regret,
cu momentul delicios când speranţa-i pierdută,
sângerarea dulce a unei inimi rănite.
Vrei să auzi despre Marlene?
Îţi vrea durerea.
Îţi vrea adevărata durere.
Berlin. 1932.
Nu... Nu!
Se spunea că-ţi făceam un sex oral de toate zilele,
doar pentru un dolar american.
A fost un haos sexual.
Toată durerea şi umilinţa predării Germaniei, mânia...
Înainte a fost Hitler care canaliza mânia războiului;
cetăţenii Germaniei îşi exprimau mizeria cu mădularele lor.
Orice perversiune sexuală pe care ţi-o poţi imagina,
o puteai avea.
Animale de oameni, amputaţi, cocoşaţi...
Şi în cel mai întunecos colţ, mă regăsesc pe mine.
Nu.
Nu?
Nu.
Da.
Neputând să găsesc de lucru pe o scenă, muream de foame.
Dar chiar şi-n acea lume, eram un star.
Am fost o protectoare, o pisică franceză.
Lucram doar la hotelurile de top.
Dar nu eram ca restul curvelor.
Nu lăsăm clienţii să mă atingă,
darămite să-şi pună mădularul jegos în mine.
Am primit o reputaţie ca fiind persoană la care să mergi
când căutaţi ceva... creativ.
Nimeni nu interpreta mai bine ca mine.
Nu poţi micţiona ca un bărbat.
Şezi!
Şi în timp, am început să atrag clienţi.
Şi un public.
Le spuneam "Urmăritorii."
Nu le ştiam niciodată numele, dar plăteau foarte bine,
şi niciodată în bancnote.
Renunţai la umanitatea, puţin câte puţin.
În final, n-am fost Elsa.
Am fost un nimic.
O fantomă. Ca şi tine.
Am venit până aici să-ţi aud povestea.
- Ţi-am spus-o. - Nu cea mai urâtă parte.
Spune-mi despre picioare.
Rămâi aici.
- Nici gând. - Rămâi.
Nu.
- Sfinte Sisoe. - Ce?
Ăia sunt copii dispăruţi. Ăsta-i tipul.
Ăsta-i criminalul.
E un maniac.
Trebuie să chemăm poliţia.
E timpul ca adevăratul spectacol de Halloween să înceapă.
Ambiţia mea a fost decăderea mea.
Urmăritorii făceau filme porno, şi eram starul lor de top.
Spuneau că făceam bărbaţii să ejaculeze aur.
Dar acest film a fost diferit.
N-a fost niciun partener.
De obicei, era o fată sau un băiat, o prostituată sau un fugar.
Dar atunci am fot doar eu.
Şi-am fost drogată.
Destul cât să fiu neputincioasă, dar nu destul cât să uit.
Nu destul cât să nu înţeleg.
Nu destul cât să estompez durerea.
Filme sadice, aşa le numeau.
Mi-au spus că-s o norocoasă.
M-au lăsat acolo să mor.
Cine te-a salvat?
Băiatul soldat.
S-a îndrăgostit de curva lui.
Mă urmărea peste tot.
A venit acolo în momentul în care au plecat.
Nu-l voi uita niciodată pentru asta.
Au dat filmul peste tot, Berlin, Munich.
Am auzit că au făcut o copie şi-n Viena.
Am fost un star.
Dar cariera mea s-a terminat.
S-a terminat totul pentru mine.
Aveam cele mai frumoase picioare.
Ea e aleasa.
Da.
Eu sunt.
Ia-mă, te rog.
Acum ştiu. Nu pot să neg.
Te rog.
N-a mai rămas nimic pentru mine.
S-a terminat totul.
- Eşti pregătită? - Da!
Da, da, sunt pregătită.
Sunt pregătită. Ia-mă.
Te rog. Ia-mă.
Ia-mă! Ce mai aştepţi?!
Te rog! Haide. Ia-mă cu tine!
Auzi muzica?
Doamnelor şi domnilor!
Creaturi de tot felul!
Copii de toate vârstele!
Nenorociţi ce sunteţi.
Bun venit la cel mai mare spectacol de pe Pământ!
Uitaţi asistenta mea... Ţâţe Mici.
Şi...
acompaniatorul meu... Uimitorul dl Clovn!
Tot timpul m-am întrebat cum e făcut acest truc.
Voi nu?
Atunci, hai să aflăm.
Începem?
Nu!
Fugiţi!
Staţi!
N-am terminat!
Nu te opri.
Am venit pentru spectacol.
Întoarceţi-vă!
N-am terminat spectacolul!
E aproape.
Încotro e drumul?
Opriţi-vă toţi, da?
Linişte.
Drumul e pe acolo.
Du-i la drum şi cheamă poliţia, da?
Du-te! Haide!
Tot timpul voi primiţi iar eu nu primesc!
Vino şi prinde-mă dacă poţi, măgarule!
Mi-ai distrus Halloween-ul!
Fată proastă!
Te urăsc, te urăsc.
Te urăsc!
Dacă va trebui să te mai întreb încă odată,
mi-e tema că nu va fi la fel de politicos.
Dă-ţi jos masca.
Spune-mi povestea ta.
Calmează-te.
Concentrează-te şi te voi înţelege.
Începe cu începutul.
A fost în anul 1943.
Lumea-n flăcări.
Oamenii aveau mare nevoie de clovni şi râsete.
Am fost clovnul special al copiilor,
al carnavalului Rusty Westchester.
Îi făceam să râdă.
Iubeam copii.
Dar nu şi ciudaţii.
Sunt răi.
Da, îmi place când se aşează în poala lui şi dau din fund.
Da.
Cum a primit slujba?
Noi avem vechime aici.
Da.
Trebuie să ne ocupăm de el.
Da.
Să mergem.
Mă simţeam bine.
Prostănacule. Da, tu.
Vino aici, vino aici.
Da, vino aici.
Ţine. Trage un fum.
Ocupă un loc.
Stai jos acolo.
Da.
M-a ars pe gât.
"M-a ars pe gât."
Cum poţi vorbi atât de stupid?
Te-a scăpat mă-ta în cap?
Cum de-ai ştiut?
N-a fost vina ei.
A băut prea multe cocktailuri.
N-a fost amuzant.
A fost amuzant.
Am auzit că-ţi place să faci nişte chestii cu copii.
Am auzit că-ţi place să profiţi... pentru că ei cred că eşti prostănac.
Nu. Iubesc copii.
Nu, ei nu spun asta.
N-am făcut nimic greşit.
Stai.
Ce-am făcut? Ce-au spus?
Poliţia e pe drum.
O să te pună în închisoare.
Închisoarea e pentru oameni răi.
Sunt o persoană bună. Aşa a zis mama.
Ai auzit? Cred că vine poliţia.
Mai bine-ai fugi, prostănacule.
Ai face bine să fugi.
Fugi!
Nu mi-a păsat niciodată de pitici.
Sunt nervoşi, toţi piticii.
Şi te-au îndepărtat de carnaval.
Vorba circulă repede în domeniul carnavalului.
Nu mai puteam să fiu un clovn.
Aşa că m-am întors acasă în Jupiter.
Dar mama a murit.
Am avut o idee.
Să transform gunoiul în ceva de valoare.
Ca şi Rumpelstiltskin.
Ce zici de Spouty?
Nu.
Asta...
Copiilor n-o să le placă aşa ceva.
Greşeşti.
O să fie ceva grozav pentru copii.
Am spus nu.
Uită-te la ăla!
Băieţelule.
Nu vrei asta?
Nu-i aşa că-i jucăria ta favorită?
Nu-ţi vrea caruselul tău jegos.
Copii mă iubesc.
Eu ştiu mai bine ca toţi, ce-şi doresc copii.
Păstrează distanţa.
Eşti unul din acei oameni ciudaţi care fac chestii cu copii.
E o minciună.
E o minciună foarte mare.
Sunt o persoană bună.
Mai bine ai pleca de aici sau voi chema poliţia.
Mi-am zis...
"Sunt atât de tăntălău... încât nici să mă sinucid nu pot."
Dar apoi... mi-a venit o idee bună.
Aşa oameni bun, toată lumea se distrează.
Veniţi aici, veniţi aici. Ciudăţenii umane;
cele mai mari de pe Pământ.
Îţi vor zbârli pielea.
Nu-l băgaţi în seamă, oameni. E puţin trăsnit.
Vreţi un balon, va trebui să-mi plătiţi.
Aşa, iubim pe toată lumea aici.
Veniţi aici, veniţi aici,
scumpo, intra acolo. Distrează-te...
Este o poveste tristă, nu-i aşa?
Una demnă de milă.
Atât de nobilă.
Atât de neînţeleasă.
Spune-mi despre copii.
I-am salvat.
De ce i-ai salvat?
De ciudaţi!
Ciudaţii sunt întruchipare răului.
Copii au uitat că m-au iubit.
Ciudaţii îi furau, exact ca înainte.
Ştiam ce trebuie să fac.
Trebuia să-i recuperez.
Le-am prezentat un spectacol amuzant.
Părinţii lor erau răi cu ei.
Eu le-am dat bomboane.
Nu i-am pus să facă nimic.
Nu, nu!
Am un ajutor bun pentru ei.
Nu!
Sunt un clovn bun.
Am întâlnit mulţi criminali, mulţi laşi ce se smiorcăie,
dar fiecare din ei a putut să recunoască întunericul
din inima lor când le-a sosit timpul.
Tu... ai făcut demonul să plângă.
Nu înţeleg.
Ridică-te, clovnule.
Tu eşti alesul.
Vino, frate.
Alătură-te nouă.
Poţi fugi, dar nu te poţi ascunde.
Nu pentru mult timp.
Nu ai văzut faţa acestui om care era pe cale să te taie în două?
A purtat o mască tot timpul,
şi eu am fost în cutie, aşa că nu m-am putut uita bine.
Dar amândoi au fost îmbrăcaţi ca şi clovnii?
Ai auzit ceva?
Unul vorbea, celălalt nu spunea nimic.
I-ai recunoaşte vocea dacă l-ai auzi din nou?
A sunat înăbuşit datorită măştii.
Totuşi copii au putut vedea omul fără mască.
Sunt într-o condiţie nasoală, dar vom avea o descriere.
Tot ce ştiu e că amândoi erau nebuni.
Clovnul care a fot omorât aici;
ai văzut ce s-a întâmplat?
Nimeni nu te-ar învinui dacă a trebuit să te aperi.
Omorând un maniac de acest gen, ar fi un serviciu public.
N-am văzut nimic.
Chestia importantă e că
ai înapoiat aceşti copii familiilor lor în viaţă.
Din punctul meu de vedere, eşti o eroină, domnişoară.
Nu.
Jimmy e adevăratul erou.
N-am făcut nimic special.
Îmi placi, puştiule.
Modestia o să te ducă departe.
Detective, de ce nu-ţi scri numele tău în loc de-al meu,
ca reporterii să-l poată rosti când voi vorbi cu ei.
Am să le spun despre adevăratul erou.
Mă ameninţi cumva?
Adevăratul erou e persoana care a fost omorâtă la secţie,
după ce l-ai arestat.
Meep n-a meritat să moară.
Şi cineva va plăti pentru ce-a păţit.
Unde naiba aţi fost?!
Stingerea s-a ridicat.
Ce?
Au prins criminalul?
El l-a prins.
El a prins criminalul.
A salvat copii.
I-a salvat pe toţi.
Trebuie să micţionez.
Încearcă să te ţii pe motor 8 km.
Acea fată te-a vrăjit.
Şi nu e singura.
Am avut un vizitator noaptea trecută.
Edward Mordrake.
A venit şi la tine?
Nu la mine, dar şi-a luat ciudatul.
Ce s-a întâmplat?
În sfârşit au venit să ne scoată afară.
Tu eşti Jimmy?
Ce vrei tu şi restul mulţimii?
Vrem să-ţi mulţumim.
Ne-ai salvat fiul.
Ne-ai salvat oraşul.
Vreau să-ţi strâng mâna.
Jessie?
Negrese de casă. Am mâncat doar una.
Mulţumesc.
Eşti o doamnă adevărată?
Jessie! Manierele!
E în regulă, dragă.
Sunt o doamnă.
Şi tu o să fii.
Doamnelor şi domnilor!
De la mic la mare.
Am vrea să vă invităm la marele spectacol din seara asta.
Aici, în marele nostru cort.
Biletele sunt disponibile la ghişeul din faţă.
Pune-le mai aproape.
Ai vrut să ne vezi?
Da.
Avem un spectacol în seara asta, şi-am făcut nişte modificări.
Nu, înţeleg.
Acum că-i un spectacol plin, o să încălzim locul pentru tine.
Nu fi prostuţă.
O să încălziţi locul pentru cretini.
Nu poţi vorbi serios.
Dar feţele noastre sunt pe afiş.
Dar asta a fost săptămâna trecută, draga mea.
Am dat jos afişul.
Scuze că vă deranjez; Speram să cumpăr un bilet
pentru spectacol, dar se pare că s-au vândut.
Vin dinafara oraşului.
Da, Hollywood, California, de acolo vin.
Hollywood?
Richard Spencer.
Explorator de talente.
Cred că-ţi putem găsi un loc.
Pentru Dumnezeu!
Pe bune? Pentru chestia de pe tine
ai rupt toate hainele?
N-o lăsa pe maică-ta să te vadă aşa.
A umblat toată ziua încercând să-ţi găsească un costum;
nu că ai aprecia gestul.
Du-te şi schimbă-te, şi du tava asta la maică-ta.
A slăbit de la atâta mers.
Halloween-ul s-a terminat.
Vino şi ia tava asta.
Ajunge cu prostiile! Nu mi-e frică de tine.
Micuţ prostuţ ce eşti.
De abia te poţi spăla pe fund.
Ştiu asta pentru că eu îţi spăl chiloţii ăia jegoşi.
Am s-o duc eu personal. Mişcă!
Traducerea şi adaptarea Richard Nasta @ FastSubtitles pentru