FaceČi reclamÄ produsul dvs.sau a unei marci aici contact www.OpenSubtitles.org astazi
În Maine a fost găsit un om
care trăia singur în pădure de 30 de ani.
A fost numit ultimul pustnic adevărat.
30 de ani fără căldura atingerii altcuiva,
fără să vorbească cu cineva.
Pustnicul s-a simţit mai singur atunci când a ieşit în lume...
Alex ! Alex !
decât a fost vreodată în pădure când era izolat.
Înconjurat de oameni, dar sufocat de atâta singurătate...
Genul acesta de singurătate
poate să te înghită cu totul.
Bună ! Ţi-am trimis un mesaj.
Da, am văzut. Eram ocupat.
Cristina mi-ar fi răspuns.
Nu aşa merge treaba.
Nu şi dacă făcea ce făceam eu.
Faci o pauză. Aşa e regula.
- Poftim ? - Dacă mesajul era urgent,
Cristina i-ar fi spus lui Owen pauză",
eu i-aş fi spus lui Derek pauză"
şi am fi răspuns la mesaj.
- În timp ce făceaţi sex ? - Dacă mesajul e urgent.
Simplul fapt că-ţi citeşti mesajele în timp ce o faci e deja foarte trist.
Aveam o sonerie anume.
Vrei să ai şi tu o sonerie anume ?
Nu. Pauza asta...
Ai picioarele pe sus
- şi ţipi, şi... - Faci o pauză.
Nu, eu nu fac pauze. Jo nu face pauze.
Merge pe repede înainte şi derulează înapoi
- dar nu face pauze. - Ce scârbos !
Vrei să operezi cu mine la un caz de sarcom al venei cave inferioare ?
- E un copil ? - Nu.
Atunci nu. De ce ?
Pentru că vreau pe cineva lângă mine.
- Ia-ţi un rezident. - Am deja un rezident.
- Vreau un om mare. - Pa !
Cristina ar fi venit cu mine. Nu te pricepi la asta.
Bailey !
Vrei să operezi cu mine la un caz de sarcom al venei cave inferioare ?
Nu ai nevoie de mine. Nu ai deja un rezident ?
Rezidenţii sunt plictisitori. Nu vor altceva decât să înveţe.
Haide, o să fie drăguţ.
E prin tot ficatul, pe la vena hepatică.
O să fie sângeros şi scârbos.
Chiar că promite.
Sună-mă când eşti gata. Ne vedem in sală.
Adrian Nelson, 51 de ani. S-a internat cu dureri abdominale.
La ecografie s-a văzut un leiomiosarcom
în spatele ficatului, incluzând şi vena cavă inferioară.
Care e planul operaţiei ?
Laparoscopic vom izola vasele de sânge,
vom rezeca tumoarea şi vom pune o grefă.
E o operaţie destul de simplă, Adrian.
Nu prevăd niciun fel de probleme.
Pot să vă rog să...
E o prostie... Lăsaţi.
Ce anume ?
Vrea să... juraţi pe carte.
Odiseea.
E prima carte pe care i-am vândut-o lui Adrian.
În ziua în care ne-am cunoscut.
Michael se ocupă cu vânzarea de cărţi rare.
Mâinile ni s-au atins când îi scoteam bonul...
Şi a fost atât de intens.
E fost ca un curent electric.
Eram amândoi mult prea timizi ca să facem primul pas.
Aşa că mi-am scris numărul de telefon pe un semn de carte.
L-am văzut imediat cum am ajuns acasă şi l-am sunat.
Şi de atunci suntem împreună.
Cartea aceasta este... verigheta noastră.
Dr Grey, puteţi să juraţi pe carte...
- ... că o să faceţi tot ce puteţi ? - Ar însemna foarte mult pentru noi.
Şi dr Wilson.
- Desigur. - Jur.
Dr Wilson o să vă pregătească şi noi ne vedem sus.
Sunt adorabili.
Sunt nişte ciudaţi.
O să simţi o presiune uşoară.
Şi asta o să ne spună clar
dacă osteogeneza imperfectă e de tipul II sau III ?
- Da. - Probabil că e de tipul III, nu ?
Până acum n-a fost nicio problemă cu sarcina.
O să aflăm în curând.
O să fie bine. Bineînţeles, e greu şi cu tipul III,
sunt operaţii şi provocări, dar suntem chirurgi.
Putem să facem faţă provocărilor, nu ?
Vom putea să-i oferim copilului nostru o viaţă minunată.
Nu-i aşa ?
Mulţi copii cu tipul III au parte de o viaţă fericită.
N-ar trebui să facă asta dr Herman ?
E o procedură destul de simplă.
Dr Herman e artileria grea.
Apelăm la artileria grea numai atunci când avem nevoie de ea.
Eu sunt artileria uşoară, aşa că...
... să lăsăm artileria uşoară să-şi vadă de treabă.
Mulţumesc din suflet. Ştiu că v-am răpit mult timp.
Voiam să am toate imaginile cât mai detaliate.
Mi se pare adorabil.
Chiar crezi că poţi să-ţi duci planul la bun sfârşit, nu ?
Am tot istoricul dv medical.
După ce o să fiu sigură
pe unde au luat-o ceilalţi chirurgi înaintea mea de au ajuns să spună nu
o să pot să-mi croiesc drumul către da.
După ce o să termin cu tumoarea asta,
o să pot să vă spun
pe ce stradă a crescut şi unde şi-a pierdut virginitatea.
E clar că eşti sigură pe tine.
- Mulţumesc. - Sau nu eşti în toate minţile.
Una din două.
E greu de spus care.
Seamănă aşa de bine !
Cred că trebuie să vorbim despre ce o să facem
dacă totuşi copilul o să aibă tipul II.
Ţi-am spus deja, n-o să aibă.
Da, ştiu că asta crezi. Şi eu cred la fel, evident.
Dar dacă are tipul II, atunci e atât de rău...
- Ştiu. - Şi mortal...
De cele mai multe ori.
Şi înainte de asta e şi e mai rău.
Ştiu toate astea. Doar că... Nu vreau să vorbesc despre asta.
Dar ar trebui să vorbim despre asta. E musai să vorbim despre asta.
De ce ? De ce nu putem să aşteptăm până mâine ?
Pentru că ar trebui să avem un plan. Ce vrei să spui ?
Bine, ce vrei să facem ?
La asta mă refeream. Cred că trebuie să ne decidem.
Nu, te întreb pe tine ce vrei.
Vreau să găsim un răspuns împreună.
Nu cred că e adevărat.
Cred că tu deja ştii ce vrei să faci.
- Aşa că... - Cum ?
Da, spune cu voce tare.
- Nu... - Chiar acum. Ce vrei să facem ?
Dacă bebeluşul nostru are tipul II,
cred că ar trebui să întrerupi sarcina.
Iar mie nu-mi pasă dacă are tipul II sau tipul III.
Orice ar fi, eu vrea să-l păstrez.
April.
Ţi-am spus că nu vreau să vorbesc despre asta.
Ce de aderenţe !
Nu aveai cum să prevezi asta.
Nenorocitele astea nu se văd la RMN.
Iar în partea din spate sunt şi mai multe.
Trebuie să văd mai bine.
Vreţi să măriţi incizia ?
Sunt nevoită. Nu văd ce mai e acolo.
Tumoarea asta nu se mai termină.
Şi toate marginile sunt nedefinite.
Mă pierd prin ea. E ca şi cum aş înainta orbeşte.
Te rog, poţi să apropii mai mult imaginile acelea ?
Da, doamnă doctor.
Tumoarea ar trebui să fie numai în zona de deasupra ficatului.
Nu e posibil.
Nu se vede nicio altă invazie locală.
Poţi să-mi arăţi şi vederea din faţă ?
Ce caută tumoarea tocmai acolo ?
Asta aş vrea şi eu să ştiu.
- De când sunt imaginile astea ? - De acum două săptămâni.
Şi deja nu mai sunt bune de nimic.
Tumoarea asta creşte prea repede.
Nimic nu e unde ar trebui să fie.
Tumoarea s-a întins şi la ramurile venei cave inferioare.
- Da, imaginile astea sunt inutile. - Nu văd ce fac.
Dumnezeule ! A trecut şi prin diafragmă.
Aspiră.
- Nici nu văd unde... - Nici eu.
Nu atinge acolo. Se rupe.
Tumoarea s-a întins până sus şi a ajuns între plămâni.
Chemaţi un cardiolog !
A ajuns şi la pericard.
Scoate aspiratorul. Nu atinge nimic, nu face nimic.
Chemaţi de urgenţă un cardiolog !
Trebuie să ieşim. Toată lumea afară. Mâinile sus.
Ce facem ? Ce se întâmplă ?
Nu spune nimeni nimic ? Ce facem ?
S-a întins de la vasele de sânge principale la ficat,
diafragmă, pericard, poate chiar şi la inimă.
Cum poate o tumoare să crească aşa de mult aşa de repede ?
- E peste tot. - E un monstru.
Şi ce facem ?
Habar n-am.
ANATOMIA LUI GREY Sezonul 11 Episodul 10
Michael, mă tem că tumoarea lui Adrian
a crescut foarte mult şi ajuns la inimă.
Aici intervine dr Pierce.
La inimă ?
Este înfăşurată în jurul venelor care vin de la ficat la inimă.
Şi creşte mai repede decât am anticipat.
Trebuie să-i facem mai multe RMN-uri
ca să vedem cât de mare a devenit tumoarea.
Acum sunteţi multe.
Trei doctori.
Trei e foarte mult.
Ulise nu s-a întors în Itaca prin propriile forţe.
A avut nevoie de mult ajutor din partea feacilor, nu-i aşa ?
Noi suntem feacii.
E bine să aveţi cât mai mulţi feaci în echipă.
O să vedem noi cum o să scoatem tumoarea asta.
Ce uşor e !
Şi acesta e modelul de anul trecut.
În câteva săptămâni o să lansăm un model care e cu 30% mai uşor.
Impresionant !
Proiectul dv e impresionant.
Membre robotice pentru veterani răniţi ?
Extrem de incitant.
Iar noi, cei de la Cybersystems, murim de nerăbdare să ajungem în pat cu voi.
Ne flataţi.
Mă bucur, asta şi voiam.
O să vă las acest dosar ca să puteţi revedea materialul.
Voi mai sta la Seattle încă o zi,
aşa că, vă rog, sunaţi-mă dacă aveţi nevoie de... orice.
Mulţumesc. Vă mulţumim că aţi venit.
Deci ce părere ai ?
- Cred că ar trebui să mergi mai departe. - Serios ?
Eu n-am fost aşa de impresionat de transmiţători.
Ce ? Nu.
Nu, sunt nişte porcării.
La ea mă refeream.
Aluziile ? Nu te-ai prins de aluziile ei ?
Aluzii majore pentru maiorul Hunt.
Ai înţeles total greşit.
Fii serios !
Proiectul vostru e extrem de incitant.
Hai să ajungem în pat !
M-am simţit în plus.
Încetează !
Te-am găsit. Pe unde-ai umblat ?
I-am făcut lui April Kepner o biopsie de placentă.
Acum aşteptăm rezultatele. Urăsc să aştept.
La pediatrie e mult mai uşor.
Părinţii sunt chiar acolo.
Şi vorbeşti cu ei, şi copiii sunt şi ei acolo
şi pot să-i ţină în braţe şi să spere că o să fie bine.
Pisica e pe acoperiş.
Aşa, nu e niciun copil de ţinut în braţe.
Problema pare mai mult teoretică.
Nu e nicio pisică, niciun acoperiş,
doar doi părinţi speriaţi care se simt complet neajutoraţi.
Ai cerut rezultatele de urgenţă ?
Da. Ar trebui să le primesc în 24 de ore.
Atunci nu mai e nimic de făcut azi, ceea ce e bine.
Am făcut nişte minuni.
Am găsit pentru noi cele mai grozave operaţii,
toate pentru următoarele săptămâni.
Un sindrom de transfuzie feto fetală la o sarcină de 19 săptămâni.
Un sindrom de geamăn acardiac care necesită ablaţie cu radiofrecvenţă.
Un caz de agenezie pulmonară unilaterală.
Şi ăsta e doar începutul.
- Începutul cui ? - Începutul cursurilor tale intensive.
Am căutat cei mai amărâţi, cei mai bolnavi fetuşi
şi îi aduc pe toţi aici, la acest spital,
ca tu să înveţi şi ca să-i salvăm.
Şi o să puteţi să-i faceţi bine pe toţi ?
O să-i facem.
Pune mâna şi citeşte.
Poţi să-mi mulţumeşti mai târziu.
Şi apoi, ştiu că e o nebunie, aşa că nici măcar nu...
... în timpul operaţiei o să instalez o sursă de seminţe radioactive
ca să fim siguri că tumoarea nu va reveni.
Credeam că o să folosim laserul.
Aşa e. Am făcut deja asta. Am trecut de mult de asta.
Încearcă să ţii pasul.
Shepherd, dar pentru ei e o ocazie foarte bună să înveţe.
Ştiu. Foarte bine.
Laserul este pentru extirparea celulelor din jurul nervului optic...
Este un gliom uriaş în formă de fluture.
Nu e doar uriaş.
- E magnific. - Nu, nu.
Cu laserul n-ar dura câteva luni ?
Repet, înainte de asta voi folosi
aspiratorul chirurgical cu ultrasunete ca să zobesc şi să dau la coş celulele,
apoi laserul cel sexy şi pe urmă... Da.
Îmi pare, rău, m-aţi pierdut.
Vorbeaţi despre ablaţia cu laser.
Deci asta e doar pentru chiasma optică sau şi pentru...
Staţi aşa, faceţi un pas înapoi.
Uitaţi-vă la toată minunăţia asta.
Fiecare parte a acestei tumori răspunde la stimuli diferiţi.
Vom avea nevoie de o mulţime de soluţii.
Trebuie să fiţi blânzi în unele părţi
şi nemiloşi în celelalte.
Numai aşa putem scăpa de ea.
Aţi înţeles ?
Eu nu văd tumorile aşa ca ea.
Dar nu-i aşa că cinci chirurgi au spus
că de la oricare din aceste metode pacienta ar putea să moară ?
Şase.
Dar niciunul nu le-a încercat pe toate în acelaşi timp.
Ar trebui să meargă.
Poate că ar trebui să o luăm iar de la capăt.
Bine.
O să încep cu o abordare bifrontală.
Acela e atriul drept ? Nu-mi dau seama.
Toate arată la fel.
Uită-te din unghiul acesta.
Aici se vede că îi afectează atriul drept ?
Cred că e o umbră de la mişcare.
- La naiba ! - Adrian e înapoi în salon.
Starea ei e stabilă pentru moment. Cum merge ?
V-aţi prins cum e cu ciclopul ?
Ciclopul ?
Pacientei îi place Odiseea,
aşa că i-am spus tumorii ciclopul,
pentru că e un monstru mare şi urât.
Am impresia că am doar un singur ochi
pentru că deşi o văd, nu reuşesc să o privesc ca pe un tot unitar.
Toate imaginile sunt incomplete.
Ce-ar fi să facem alte analize, cu contrast
şi cu simulare tridimensională ?
Femeia asta a rămas deschisă.
Nu avem timp să mergem pe ghicite.
Vreau să pun odată mâna pe ea şi să o scot.
Putem să o operăm şi să folosim astea, dar eu nu văd nimic.
Dacă aş putea să o ţin în mână ca s-o analizez...
Fir-ar să fie !
- Ce e ? - I-a venit o idee.
Mi-a venit de anul trecut, şi e genială.
O să o imprimăm.
Toată tumoarea.
Am încercat cu venele porte şi nu merge.
Dar în cazul acesta nu trebuie să funcţioneze.
Avem deja o tumoare care funcţionează.
Vrem doar să o vedem...
- ... ca să ştim cum s-o omorâm. - Cunoaşte-ţi duşmanul.
- Şi o meargă ? - O să meargă.
Au mai rămas doar 2% de încărcat.
Aşa o să învingem asta.
Aşa o să o vedem.
Vom avea un model tridimensional tangibil, corect din punct de vedere anatomic
al acestei tumori şi a legăturilor ei cu organele învecinate...
- E gata ! - S-a încărcat !
În zece ore.
Un copil cu tipul II poate trăi cel mult 18 luni.
Toată viaţa lui va sta în incubator,
conectat la sisteme de hrănire şi respiraţie artificiale.
Asta nu e viaţă.
Nu-mi doresc ca fiul meu să aibă o astfel de viaţă.
Nici eu.
Bine. Şi atunci cum poţi să...
Pentru că nu ştim ce o să se întâmple.
Nici nu ştim dacă are tipul II.
Şi dacă are ?
Oricât ar supravieţui...
Oricât ar trăi va fi...
Va fi cu noi, în braţele noastre.
Da.
Va şti că este iubit şi dorit.
S-ar putea să-i rupi oasele dacă-l atingi.
S-ar putea să-i rupi oasele dacă-i schimbi scutecele.
Suntem doctori. Putem să ne descurcăm.
Dacă e cineva în stare să facă asta, noi suntem aceia.
Nu spun că n-am fi în stare.
Mă întreb dacă ar trebui să facem asta. Da, suntem doctori.
Poate că suntem mai bine informaţi ca să luăm o decizie corectă.
Şi poate că avem copilul acesta pentru un motiv.
April.
Ai sunat-o pe mama ta.
Da. Oamenii au nevoie de mamele lor când au probleme.
Nu, nu toţi oamenii.
Am pornit imediat după ce m-ai sunat, scumpo.
Totul e bine, o să fie bine.
Sunt aici.
Lucraţi azi ?
- Nu. - Atunci hai să plecăm de aici.
Ţi-ar prinde bine să schimbi aerul.
Chiar că e o idee bună. Ar trebui să mergem undeva, poate la mare.
Hai să mergem la biserică.
Acolo o să găseşti alinare.
Sigur, duceţi-vă.
Hai să ne rugăm.
E bine.
O să vă doară spatele de la scaunul acela.
Ar trebui să vă duceţi acasă să vă odihniţi.
Nu pot.
Nu pot să mă duc acasă singur când ea e aşa.
Mă gândeam să rămân aici, să citesc.
Bine, cum doriţi.
Dar nu pot nici să citesc.
Nu pot să mă concentrez.
E ciudat. N-am mai avut niciodată problema asta.
Cred că e din cauză că...
nu ştiu unde e.
Mereu ştiu unde e.
E chiar aici.
E ca şi cum ar dormi în pat lângă dv.
Nu chiar.
S-ar putea să nu se mai trezească.
Mă simt de parcă...
ar fi plecat departe pe mare
şi nu ştiu dacă se mai întoarce.
Aşa mă simt.
Michael, ne străduim cât putem de mult să o facem bine.
Ştiu.
Ştiu. Doar că...
Doar că vreau să se întoarcă la mine.
Şi eu vreau.
Acest caz cu sindromul hipoplaziei cordului stâng pare imposibil.
Mama e la a treia sarcină, primele două cu moartea intrauterină.
Aşa se va întâmpla şi acum.
Cu deleţia 22Q11 ?
Ar trebui adopte un copil.
Dar ăsta...
Ocluzie traheală cu balon pentru hernie diafragmatică congenitală ?
Trece-l pe listă.
Cum reuşeşti să faci asta fără... Sunt nişte poveşti oribile.
Sunt pacienţi, Robbins.
Cu cât găseşti mai mulţi, cu atât înveţi mai mult,
cu atât salvăm mai mulţi.
E simplu.
Tu trebuie să-i încadrezi în una dintre aceste trei categorii:
posibil, imposibil, poate.
Orice altă abordare este o pierdere de timp.
Fir-ar să fie !
Aşa e soarta !
Uite, e agenta ta de vânzări cea sexy !
Agenta ta cea sexy !
Nu e a mea.
Încă nu, dar ar putea fi.
Am ieşit în seara asta cu tine ca să mă relaxez, nu ca să...
În plus, e o agentă de vânzări. E un conflict de interese.
Nu şi dacă nu cumpărăm transmiţătorii ei.
Oricum sunt nişte porcării.
Hai, trebuie să-ţi intri în formă.
Şi ea are nişte forme frumoase.
Da.
Ce faci ?
Bună !
Nu mă prea pricep la treburile astea,
aşa că o s-o spun şi gata.
Cred că astăzi ai mai fost interesată şi de altceva în afară de programul nostru.
Ai sesizat asta ?
Am avut dreptate !
Ştiam eu ! Bun. De aici încolo ar trebui să fie uşor.
Owen e el puţin timid, dar e un tip grozav.
Şi sentimentul este reciproc.
Aşa că...
Ce spui de asta ?
Aş spune că e ceva la el care îmi spune... că nu e genul meu.
Cum ?! Nu ! Este...
Arată bine. E drăguţ. Are simţul umorului.
Cui nu-i plac glumele ? Dă-i totuşi o şansă.
Ce anume la el nu e genul tău ?
Are un penis.
Stai aşa. Nu. Erai...
Flirtai.
Da, dar nu cu el.
Sunt îngrozitor de întristată...
de cât de bătută în cap am fost.
Nu-mi vine să cred că nu mi-a trecut prin cap asta.
Până nu demult aş fi zis
e clar că la mine te gândeai.
Dar acum sunt..
Pentru că atunci când te uiţi la mine aşa...
Eşti superbă, apropo.
Nu auzi asta toată ziua ?
Pentru că eşti superbă.
Nu.
Sunt ?
Nu.
Sunt ?
Nu. Stai. Opreşte-te.
- Nu eşti atrasă de femei ? - Nu. Sunt, chiar sunt...
Femei. Bărbaţi. De oricine, la o adică.
Doar că... nu prea sunt interesată în momentul ăsta.
Sunt divorţată.
A fost de curând, a fost dureros şi brutal.
Brutal, de fapt.
Dacă vrei să-ţi iei puţin gândul de la asta,
avionul meu pleacă mâine.
Nu e musai să fie ceva mai serios de o noapte.
Mi-ar plăcea...
Mi-ar plăcea să pot să fac asta. Dar nu sunt pregătită.
Îmi pare rău.
Bună !
Stai până târziu.
Avem un termen limită.
Mă uitam pe notiţele doctorului Wall
şi am dat de nişte informaţii contradictorii.
El a fost al doilea doctor ?
Wall de unde e ?
De la Case Western.
El a fost al treilea.
Cel cu iradierea.
Aşa. Voiam doar să verific.
Ce-i cu toate astea ?
Cazuri. Fetuşi.
Fiecare hârtie reprezintă un fetus
cu care o s-o învăţ pe Robbins meserie.
Pe care... estimez că o să-i operăm în timpul pe care îl mai am.
- Şi acolo ? - Astea ?
Nu, aceştia sunt cei pe care i-aş putea salva,
dacă aş avea timpul necesar.
Poţi să te gândeşti la ei ca fiind copiii care vor muri
dacă se dovedeşte că e numai gura de tine
şi că nu poţi să-mi scoţi tumoarea.
Nicio presiune.
Ba e ditamai presiunea.
Doar avem un termen limită, nu ?
Stai să vezi cum e pentru mine.
Bine.
Ce bine ! Eşti acasă !
La timp pentru cină.
Miroase bine.
Cum a fost la biserică ?
Era şi corul acolo, exersau pentru slujba de mâine seară.
Foarte frumos. Ar trebui să mergem cu toţii.
Nu cred că ştim ce o să ne aducă ziua de mâine, Karen.
Din cauza rezultatelor testului ?
April mi-a spus de test, iar eu i-am zis
că nici nu are sens să mai vedeţi rezultatele.
- Poftim ? - Dumnezeu îţi dă ce ştie.
Niciun rezultat o să schimbe asta.
Şi cum April e deja supărată şi stresată
n-o să-i facă bine copilului.
Trebuie doar să vă iubiţi mititelul.
Asta e tot ce contează.
Nu, clar nu contează doar asta.
Ştiu. E greu de înţeles câteodată care este planul Său.
Da, dar nu asta e grija mea acum. Îmi fac griji pentru planul nostru.
Nu ne dă niciodată mai mult decât putem duce.
Dacă aflăm rezultatele, dacă ştim situaţia copilului nostru...
- ... aşa o să o putem duce la capăt. - L-am chemat pe pastor acasă.
April a discutat îndelung cu el. A ajutat-o foarte mult.
April.
Lasă-mă pe mine să te ajut.
Orice s-ar întâmpla, vom prelua cu toţii povara.
- Atunci când ne va fi încredinţată. - Aşa o să facem.
Tu şi cu mine. Noi o să preluăm povară.
Încearcă doar să mă ajute.
Şi asta face ? Serios ? Te ajută ?
Nu te răsti la ea.
- Nu-i vorbi pe tonul acela. - Ce ton ?
Nu vorbesc pe un ton anume. Încerc să înţeleg.
Încerci s-o convingi pe fetiţa mea
să facă ceva ce ea ştie bine în adâncul inimii, în sufletul ei,
că nu vrea să facă.
Nu încerc s-o conving de nimic.
Încerc s-o ajut să ajungă la cea mai bună decizie
pentru copilul nostru, pentru ea, pentru familia noastră.
Asta este între April şi Dumnezeul ei.
- Bine. - Şi dacă crezi că o să fie de acord
- ... să-şi avorteze copilul... - Copilul nostru !
- Te înşeli... - Să ne înţelegem. E copilul nostru.
Opriţi-vă ! Opriţi-vă ! Opriţi-vă !
Nu mă ajutaţi cu nimic !
Nu mă ajutaţi niciunul.
Eu stau aici,
să te ascult pe tine că Dumnezeu nu îţi oferă decât o singură alegere,
iar pe tine că ar trebui să uit de alegerea Domnului.
Şi adevărul este, că nu ştiu nimic,
decât că sunt speriată, tristă şi singură.
Voi staţi acolo,
ţipând unul la altul şi vorbind pasămite cu mine,
dar eu sunt singură, şi asta e înfricoşător !
Şi cu cât vorbiţi mai tare, cu atât mă sperii mai tare,
aşa că vreau să tăceţi odată amândoi !
Puteţi face asta ?
Vă rog, puteţi să tăceţi odată amândoi ?
Voi ce mai faceţi aici ?
Încercam să înţelegem o tumoare prin imprimare 3D.
Da.
Dar tu ce cauţi aici ?
Şi eu încerc să rezolv o tumoare.
Poate că ar trebui s-o printezi 3D.
Problema mea nu e vizibilitatea.
Tumoarea mea e clară, în toată gloria sa complicată
şi îmi arată degetul mijlociu
în faţa lui Richard Webber şi a unui grupe de rezidenţi.
Unde sunt copiii ?
Sus.
La creşă. De noapte, de zi, de oricare.
E deschisă 24 de ore.
Ştii că e doar pentru doctorii de gardă, nu ?
Bailey, nu da vina pe mine. Derek s-a mutat la Washington.
Nu, spun doar că dacă te întreabă,
inventează ceva, că eşti de gardă.
Când aveam laboratorul de genetică, eram de gardă de două ori pe săptămână.
Voi realizaţi că printarea asta o să mai dureze ceva, încă cinci ore ?
- Aproape 7. - 7 ore şi 20 de minute.
7 şi jumătate.
Puteţi să vă duceţi acasă, să dormiţi şi apoi vă întoarceţi.
Trebuie să rămână cineva în caz că imprimanta are vreo problemă.
Plus că pe mine nu mă deranjează. Îmi place zgomotul.
E liniştitor.
E ciudat să dormi singură.
Nu sunt obişnuită cu asta. Nu ştiu de ce.
Lipsea de acasă destul de des, dar de data asta...
a plecat şi realizez şi eu că a plecat.
Şi patul se simte stingher.
De parcă nu aş şti să dorm singură.
Nu ştii.
Până acum trei luni, de fiecare dată când vă sunam,
când veneam la voi, sau când eram doar în trecere,
Cristina era acolo.
Nu cred că ai apucat să dormi singură. L-ai avut pe Derek.
Şi dacă nu l-ai avut pe Derek, ai avut-o pe Cristina.
Şi bănuiesc că, dacă s-ar fi ajuns la asta,
aţi fi dormit toţi trei, cu tine la mijloc, într-o situaţie bizară rău.
Nu am întâlnit om mai puţin singur
decât aşa cum erai..
Cum eram eu.
Trebuie să învăţ să dorm singură.
Ben sforăie.
Şi câteodată vorbeşte în somn.
Şi se încinge.
Aşa... ca un cuptor.
Mai că îi ies flăcări pe gură.
Are noroc că îl iubesc.
Şi că e rezident şi nu prea stă nopţile pe acasă.
Altfel l-aş omorî.
Mi-e dor să am un bărbat dormind în patul meu.
Aşa, cu spatele unul la celălalt,
aproape fără să ne atingem, doar cu mâna lui pe mijlocul meu.
Când mă trezeam noaptea, îngrozită de...
mine,
îmi plăcea să ştiu că e acolo şi că nu eram singură.
Eu nu pot să dorm cu cineva lângă mine.
Efectiv nu pot.
Relaţia mea cea mai serioasă ? Dean.
Lui Dean îi plăcea să se cuibărească şi să se lipească de mine,
iar eu... stăteam acolo.
Mă uitam la perete,
numărând secundele până când el adormea
şi eu puteam să mă strecor pe canapea.
Şi apoi mă strecuram înapoi în pat înainte să se trezească dimineaţa.
Da, unora li se pare o poveste drăguţă. Nu e o poveste drăguţă.
Canapeaua aia era tare ca piatra. Eram epuizată.
Dean e un tip adorabil.
Este înalt şi blând.
Avocat de drept civil.
E caraghios.
Aşa că atunci când m-a cerut, i-am explicat faza cu dormitul.
I-am spus:
ai putea să ai camera ta în care să dormi.
Voiam să dorm singură.
Şi ce s-a întâmplat ?
Acum e însurat cu cineva care adoră să îi doarmă în braţe.
Iar eu dorm ca un prunc în fiecare seară.
S-ar zice că eu mă pricep prea bine să fiu singură.
Poate că... aş putea imprima un Derek.
Doar pentru dormit.
Mişcaţi-vă fundul.
Bună, ciclopule !
Este super tare.
Nu se poate ceva mai tare.
Bun, mai ziceţi. Ce urmează ?
Cred că putem să împărţim diafragma
pentru rezecţia componentei pericardice a tumorii.
Dar cu grijă.
Va trebui să facem o disecţie de 2-3 cm
lângă vena cavă inferioară ca să ţinem sub control fluxul sanguin.
Şi după aia pensăm şi creăm un lambou de bypass veno-venos.
Sigur nu vrei să faci o sternotomie ?
Acum ai ceva de spus ? Ieri unde ai fost ?
- Trebuia să-mi arăţi asta. - Karev, ce voiai să zici ?
Eu aş folosi abordarea McGinn
pentru a intra în piept în mod cât mai puţin invaziv
ca să evit hernia diafragmatică după iradiere.
- Are dreptate. - O luăm de la capăt.
Uite, chestia asta aici.
Aia e... unde ?
La vreo 5 cm deasupra venei renale ?
Da, dar opreşte-te.
Închide ochii şi încearcă să o pipăi.
Bine.
Pentru că nu ne putem baza decât pe memoria degetelor.
La două degete de confluenţa venelor hepatice.
Şi apoi facem anastomoza grefei bifurcate.
- Bailey ? - Da.
Notează asta.
Eşti sclava lor de la tablă.
- Eşti geloasă, nu ? - Nu.
Puţin.
- Wilson ! - Da. Imediat.
Degetul meu este în hiatusul Winslow.
Bailey, simţi unde sunt ?
Da, sunt în spatele tău.
Simt marginea micul epiploon.
Cred că îmi lasă suficient spaţiu ca să controlez hilul hepatic.
Da. Da. Pipăi o fereastră bună.
Bine. Aşa rămâne.
- Nu. - Aşa, ce urmează ?
Nu mai urmează nimic.
Pansamentul cu aspirator conţine sânge vizibil.
Sângerează. Trebuie s-o ducem în sala de operaţie.
- Aveţi nevoie de ajutor ? - Da, de ajutorul lui Wilson.
Ia panoul şi pune-l undeva unde să îl vadă toată lumea.
Nici măcar n-am vorbit de disecţia retro-peritoneală.
O să vorbim când ajungem acolo. Ne hotărâm pe moment.
Tu vii cu mine.
Sunt în zona retro-hepatică. Aspiră mai mult.
Aţi ajuns la pasul doi.
Pasul doi... pericardul şi vena cavă inferioară.
Bailey, retractează mai mult.
Am ajuns la pericard.
Se ramifică 2 cm în toate direcţiile,
aşa că eşti pe aproape.
La naiba ! Aderenţe şi aici.
E prea mult sânge. Aspiră !
Trebuie să fac o rezecţia parţială a ficatului,
dar nu am vizibilitatea necesară.
Am aceeaşi problemă şi aici. Poţi să aspiri mai mult, te rog ?
Ţinem sub control venele hepatice
- ... şi facem rezecţia parţială a ficatului ? - Încerc.
Nu văd altă soluţie. Dar neavând vizibilitate pot să ating vase majore.
Pierce ?
Nu văd câmpul operator.
Da, nu văd nimic.
La naiba ! Se îneacă.
Nu sunt convinsă că modelul le ajută.
Nu le spune nimic în plus faţă de tomografii.
Şi tot nu pot să vadă suficient ca să...
Modelul le spune ce să vadă,
fără adeziuni sau sânge care să le încurce,
cum se leagă porţiunile de anatomia ei.
Este imaginea completă.
Dumnezeule !
Am înţeles.
Cu plăcere.
Cum merge ?
Cu paşi de melc.
Minionii tăi care iau notiţe s-au plictisit
şi m-au abandonat pentru altă tumoare.
M-am gândit că o să ai nevoie de asta.
Mă ţii sub supraveghere ?
Nu cumva de-asta eşti aici ?
Nu. De ce spui asta ?
Pentru că s-ar putea să fii îngrijorat pentru mine,
pentru că...
e posibil să fi decis să fac ceva imposibil de făcut
doar pentru a dovedi că sunt bună şi că merit să fiu aici.
Că mă întind dincolo de plapuma mea.
Ar trebui să te supraveghez ?
Ai văzut ce feţe aveau azi rezidenţii.
Mă cred nebună de legat.
Şi... de ce nu ?
De ce cred că pot să fac asta ?
De ce să nu mă gândesc că o pot omorî pe femeia asta...
- ... şi pe toţi bebeluşii ăia odată cu ea ? - Nu o să faci aşa ceva.
- Nimeni nu pare să creadă că o să meargă. - Nimeni nu o înţelege.
Astăzi când explicai erai cu mult deasupra nivelului rezidenţilor.
Şi gândeşti atât de rapid că mi se învârt şi mie ochii în cap.
Dar ai un plan.
Şi doar pentru că tu eşti singura care îl înţelege
nu înseamnă că te înşeli.
Înseamnă doar că eşti de una singură.
Şi înspăimântată.
Ai fi o nesăbuită dacă nu ţi-ar fi frică.
O să te las să-ţi vezi de treabă.
Nu. O să rămân singură cu chestia asta.
Ce spuneaţi ieri...
despre minunăţia asta de tumoare ?
Cred că am înţeles.
Aşa cred.
Faceţi fluoresceina la început.
Explică-mi de ce.
Ca să puteţi supraveghea infundibulul hipotalamusului
- ... deşi sunteţi departe de el. - Pentru că ?
Pentru că...
Vreţi să o înţelegeţi ca pe un tot unitar.
- Corect ? - Da.
Mulţumesc.
Acum poţi să pleci.
Am reuşit. Am făcut ligaturarea venelor hepatice.
- Ce urmează ? - Ai pus sub control
partea de jos a tumorii, aşa că...
Până aici am ajuns. Ăsta era ultimul pas.
Bine şi atunci urmează să...
- Facem disecţia în jurul diafragmei. - Terminăm disecţia reproperitoneal.
- Sunt... - Două modalităţi de ales.
Inima nu mai rezistă la pensare.
Orice am face, trebuie să facem acum.
Adică să tăiem orbeşte ?
Nu. Stai. Jo, adu ciclopul aici.
- Acum. - Adu-l aici,
ţine-l în sus, răsuceşte-l încet.
O să facem anastomoza grefei la partea inferioară.
Şi apoi începem din partea superioară.
Bine.
Găseşte-mă.
Sunt la diafragmă.
Fir de prolen 6.0 şi grefă. Acum.
Sunt deasupra venei hepatice drepte.
Tăiem aici, chiar aici.
Ăla e degetul meu.
Bine.
Nu, este...
Am găsit. Aici. Se întinde 10 cm de unde se întâlnesc venele.
Corect ? Asta e. Asta e aici.
Aici tăiem.
Cât de multă încredere ai în chestia aia ?
O să-ţi zic imediat. Metz.
Nu există hemoragii excesive.
Nu mai multe decât înainte.
Disecţia ta a fost perfectă.
Adică o scoatem.
Aşa, ciclopule, ia să te văd la faţă.
Atât de scârboasă şi atât de mişto !
Avem nişte hemoragii !
Din alea bune, exact unde le putem vedea.
Era foarte drăguţă.
Femeia.
De la bar.
Cea cu transmiţătoarele interesante.
Nu sunt pregătită.
Trebuie să începi de undeva.
Owen...
Ultima dată când am sărutat o femeie în barul ăla,
am sfârşit prin a mă mărita cu ea.
Pe următoarea încearcă doar s-o duci acasă.
Nu ?
Taci.
Nici tu nu eşti pregătit.
Nici nu-mi pot imagina.
E sex.
Da, bine, am mai ieşit şi eu şi am mai avut aventuri de-o noapte.
Dar...
Nu ştiu.
Nu pot...
Ceva adevărat ?
I-am scos ţurţurele din inimă.
I-am făcut baie când nu se putea spăla singură.
Nu-mi dau seama cum aş mai putea să aparţin cuiva aşa.
Ne-am consumat porţia de fericire ?
Te temi vreodată de asta, că am ajuns în punctul acela ?
E ca şi cum am avut o cantitate de fericire
care ar fi trebuit să mă ţină toată viaţa şi eu am consumat-o.
Crezi că asta e ?
Dumnezeule, sper că nu.
Ultimul pustnic adevărat a fost găsit
şi târât din ascunziş direct în lume.
Unii ar zice că a dus o viaţă tristă,
dar pustnicul ştia ceva ce noi nu ştim.
Pauză !
Nu !
Steph e pe cai mari la neurologie cu fata Shepherd.
E cu nebunia aia de tumoare ! Da !
Cine te-a învăţat să faci pauză ?
Grey mi-a spus de asta când ne spălam.
O chestie grozavă. Acum...
Gata pauza.
Ştia că atunci când vine momentul,
chiar dacă eşti cu cineva...
sau în vâltoarea zgomotoasă de oameni...
Eşti doar tu.
Cel pe care te poţi baza...
bizui...
sprijini.
Trebuie să fii tu.
Bună !
S-a întâmplat ceva ?
Nu... Ce faci ?
Nimic.
Nimic. Tu ?
Stau în pat cu tumoarea mea.
Ai luat-o acasă.
Pot s-o văd ?
Şi odată ce ai înţeles asta,
atunci singurătatea...
Ei bine...
Nu e soţul în 3D, dar tot e ceva.
O să fie suficient deocamdată.
Dumnezeule ! Trebuie să...
... devine o alegere.
Mai durează un minut.
Bine.
Ce e ?
E o discuţie cu artileria grea, nu ?
Da.
April, Jackson,
am primit rezultatele testelor.
Traducerea şi adaptarea: ploi78 & JohnnyB
Comentarii pe www.tvblog.ro
SprijinÄ-ne Či sÄ devinÄ membru VIP pentru a elimina toate anunČurile www.OpenSubtitles.org