Copii, ziua în care te căsătoreşti se presupune a fi cea mai fericită zi din viaţa ta.
Finalul perfect al unei poveşti de dragoste perfectă.
Nunta mea... cel puţin prima mea nuntă...
Nu a mers conform planului.
Este amuzant când mă uit în urmă.
Eram atât de sigur că Stella este aleasa.
Şi când a plecat, am fost atât de devastat.
Dar voi m-aţi ajutat să trec peste. Iar acum partea dureroasă a trecut.
Am ieşit din această situaţie un pic mai puternic.
Ştiţi acum, acum aproape că nici nu mă mai gândesc la ea.
Presupun că ăsta este efectul timpului.
Ted, nunta a fost ieri.
Au trecut 24 de ore.
Ştiu.
Şi ăsta-s eu, merg mai departe.
Un nou capitol mare al vieţii mele a început astăzi.
Şi vom sărbători.
În acest moment, avem nevoie de două lucruri.
Avem nevoie de atmosferă şi avem nevoie de gaşcă. (Kool and the Gang)
Este vremea tonomatului !
Mă uit la acel tănâr făcându-şi drum către tonomat,
şi-mi spun în sine: "Ştii ceva, poate că Stella a făcut alegerea corectă."
Doare.
De ce naiba dansează ?
Ar trebui să-i facă maşina Stellei praf, cu un baros.
Ipotetic.
Ted nu se preface că este fericit. Ted chiar este fericit.
N-a vrut de la bun început să se căsătorească.
Ted a reuşit cea mai măreaţă scăpare de la filmul "Stand by me" încoace.
Ei bine, nu primul puşti ci ceilalţi puşti.
Ba nu, este într-o stare gravă.
Ce faceţi ?
O stare foarte gravă.
Şi noi trebuie să fim alături de el.
Dar oricât de mult doreau prietenii mei să fie alături de mine,
eu eram, în ciuda aparenţele, în regulă.
Bună, amice. Vrei să ne petrecem timpul împreună ?
Sunt în regulă.
Bună, prietene, vrei să jucăm pase ?
Sunt în regulă.
Salutare, puştiule.
Barney, sunt Ã®n regulÄƒ.
Asta nu este necesar, ÅŸi este cam nefiresc.
Fără supărare, domnişoarelor.
N-am ştiut că vei fi acasă.
Domnişoarelor, către casa scării.
How I Met Your Mother Sezonul 4 Episodul 6 - Happily Ever After -
Într-un final, după două săptămâni, emoţiile inevitabile au dat în clocot.
Hei, vreţi să luăm cina ?
Mai taci.
Îmi cer scuze, dragul meu.
Doar că, Ted, ai trecut prin ceva traumatizant,
şi noi încercăm să fim alături de tine, ca prieteni, dar tu nu ne permiţi asta.
Şi ne enervezi, nenorocit egoist.
Scuze.
Uite, suntem îngrijoraţi că încă nu te-ai împăcat cu toată treaba asta.
Îţi aduci aminte când m-a părăsit Lily ?
Ţii minte cum mi-am reţinut sentimentele ?
Îmi lipseşte atât de mult.
Da, frate, erai ca o stâncă.
Ei bine, ar fi trebuit să fiu şi mai deprimat, bine ?
Ar fi trebuit să mă enervez.
Ar fi trebuit să-ţi ascult sfatul şi să incendiez toate lucrurile lui Lily.
Frumos. Mersi, Ted.
Dar n-am făcut-o, şi cred că de aceea a durat atât de mult să-mi revin.
Aşa că, acum, Ted...
vreau să explodezi.
Eliberează monstrul din tine. Bine, eşti gata ?
Acum !
- Sunt bine. - Nu.
Lăsaţi-l în pace. Este fericit.
Ascultaţi, dacă Ted era căsătorit în momentul acesta,
ar fi fost căsătorit,
ar fi locuit în New Jersey,
şi ar fi fost căsătorit.
Este în regulă. Acum, hai să mâncăm.
Ce ziceţi de "Flat Michael's" ?
Nu, este la intersecţia străzilor 44 şi Lex. Nu pot merge acolo.
- De ce nu ? - Este prea aproape de sala de fitness a Stellei.
Ne-am putea întâlni cu ea. Totuşi, putem merge oriunde altundeva.
Bine, ce ziceţi de "Hurley's" ?
Chiar între biroul Stellei şi curăţătoria ei. Nu, domnule.
Păi, ce zici de "Meatloaf Charlie's" ?
La două cvartale de coafeza mamei Stellei.
Doamne, Ted, putem merge undeva în Manhattan să mâncăm ?
Desigur. Priviţi aici.
Ce ai acolo, Ted ?
O mică hartă pe care am realizat-o pentru mine.
Un ghid New Yorkez al locurilor unde m-aş putea întâlni cu Stella Zinman.
Zonele roşii sunt locurile de evitat.
Zonele albe sunt sigure.
Albastru este apă.
Asta este ridicol.
Păi, apa chiar este albastră.
Nu poţi trăi aşa.
Ea te părăseşte la altar, şi tot tu trebuie să o eviţi ?
Da, o evit. Ce mare scofală ?
Aşa facem noi.
Care noi, smiorcăiţii fără curaj ?
Nu, "noi" înseamnă oamenii din marele stat Ohio.
Când viaţa ne oferă durere,
noi, cei din Buckeye, luăm durerea şi o presăm în jos.
Şi dacă durerea începe să se ridice din nou, mai presăm puţină durere deasupra ei.
De ce să confrunţi ceva când poţi evita, nu-i aşa ?
Tot ce trebuie să fac este să nu o mai văd pe Stella niciodată,
şi voi avea o viaţă lungă şi fericită.
Acum, cine vrea să mănânce.
O cunoştiinţă mi-a povestit despre un local cu tapas care se află în zona albă.
Super. Să mergem acolo.
Sunteţi gata să comandaţi ?
Nu încă.
Putem primi câteva migdale la masă ?
Cu siguranţă.
Bună alegere, Lily.
Localul ăsta arată grozav. Cine ţi-a povestit despre el ?
Nu-mi mai aduc aminte.
Ce este ?
Tocmai mi-am amintit...
Dumnezeule.
Bine, fii calm.
Va trebui să ne ocupăm de asta.
Toată lumea... urmaţi-mi exemplul.
- Glumeşti. - Vorbeşte serios ?
Eu nu mă bag sub masa asta.
Aş putea să mă bag sub masa aia.
Se întoarce.
Gândeşte.
Toată lumea să stea aici. Mă duc să arunc o privire.
Marshall, du-te şi aruncă o privire.
- Veţi avea nevoie de ustensile ? - Nu, mă duc direct acasă.
Face o comandă la pachet.
Părea fericită ? A spus ceva de mine ?
Nici nu-mi pasă.
Unde sunt midgalele alea ?
Frate, unde or fi testiculele lui Ted ?
Hei, verifică menghina din garajul Stellei.
Du-te şi ţipă la ea.
Ted, poate că eşti din Ohio, dar acum locuieşti în New York.
Noi nu ne presăm sentimentele în New York.
Noi ne luăm sentimentele şi le vârâm în faţa altcuiva !
Scuteşte-mă, Lily.
Tu ai face acelaşi lucru dacă ai fi în situaţia asta.
Este strigător la cer.
Nu există persoană pe pământ de care aş vrea să mă ascund sub masă.
Serios, nicio persoană ?
Nici măcar de... Gasser ?
Cum îndrăzneşti să menţionezi numele ăsta.
Cine este Gasser ?
Este ultima persoană care aş vrea să intre pe uşa aia.
Michael Sasser.
Este un tip cu care am fost coleg la liceu.
Michael a stat lângă mine la biologie în primul an.
A fost un ratat în gimnaziu, dar în vara dinaintea clasei a noua,
a crescut 30 de centimentri şi a intrat în echipa de baseball.
Era chiar pe cale să devină unul din copiii populari.
Până când într-o zi...
Lily, cu toţii am trecut prin asta.
Când dai una zgomotoasă, nu-i frumos.
- Şi ce ai făcut ? - Glumeşti ? Era clasa a noua.
Aveam doar o singură opţiune.
Doamne, Sasser.
Te băşeşti mult ?
N-am fost eu. A fost ea.
Să ştii, Sasser. Mai bine zis Gasser.
Gasser !
Gasser ! Gasser !
- Ba nu. - Gasser ! Gasser !
Sunt în echipa de baseball. Sunt popular.
Gasser ! Gasser !
Porecla Gasser i-a rămas.
A fost tachinat atât de mult încât într-un final a trebuit să se mute la altă şcoală.
Copiii sunt nemaipomeniţi.
Mereu m-am simţit groaznic în privinţa asta. Dar dacă Gasser... Michael...
ar intra acum pe uşa, oricât de greu mi-ar fi, m-aş duce la Gasser... Michael...
şi aş rezolva lucrurile dintre noi.
Corect, să mai aeriseşti aerul cum s-ar zice.
Frate.
Nu auzi de-astea atât de des. Cu plăcere.
- Hei, sunteţi bine ? - Da.
O să mâncăm aici jos dacă este în ordine.
Păi, poftim amigdalele.
Mersi... Aveţi vreo specialitate, astăzi ?
Ted, este ridicol.
Ted, sunt o persoană care... să recunoaştem, sunt multe persoane pe care aş vrea să le văd.
Persoane din cercul "tipelor cu care m-am culcat".
Dar dacă oricare din ele ar intra acum aici, mi-aş face curaj şi le-aş privi în ochi.
Unele din ele pentru prima oară.
Serios, nu te-ai ascunde de nimeni ?
Nici de, să zicem... Becca Delucci ?
Ticălosule.
Cine este Becca Delucci ?
Te superi ?
Deci, cine este Becca Delucci ?
Becca este o fată care locuieşte în nordul statului.
Obişnuiam să o vizitez din când în când.
Unde mai exact în nord, Barney ?
La penitenciarul federal Bedford Hills.
Şi da, vizitele erau de natură conjugală.
- Nu cred, serios ? - Serios.
Ceea ce aveam cu Becca era o relaţie perfectă.
Avea permisiunea, dată de lege, să mă sune o dată pe săptămână.
Dacă devenea lipicioasă, gardienii înarmaţi o opreau.
Şi n-a trebuit niciodată să plătesc pentru cină.
Asta nu-i adevărat. Plătesc taxe.
Dar totuşi, presupun că toţi am plătit pentru cină.
Mulţumesc mult, prieteni.
În orice caz, ultima dată când am vizitat-o, am cam dat cu bâta în baltă.
Ştiu că este dificil, iubito, dar şi eu sunt într-o închisoare.
O închisoare a propriei mele inimi.
Aţi pregătit camera aia ?
Putem să... ? Tic-tac.
Barney, tu eşti singurul care mă face să rezint aici.
Pentru asta sunt aici, iubito.
Eu sunt stânca ta. Eu sunt... Dumnezeule.
Salutare, străino.
Barney stinson, avocat.
Haide să discutăm despre eliberarea ta.
Pe dracu', nu !
Acum primesc scrisori de la Becca şi-mi scrie: "Vin după tine imediat cum ies de-aici."
"O să-ţi atârn ochii de oglinda retrovizoare."
Femeile, nu-i aşa ?
Vezi ? Tu te temi de Becca.
Lily se teme de Gasser.
Rămânem sub masa asta.
Nu mai trebuie. Stella a plecat.
Gata, totul a trecut, aşa rezolvăm noi situaţia în Ohio.
Problema s-a ivit. Am evitat-o. A plecat.
Acum ne putem bucura de masă în linişte...
S-a întors.
Ted, toţi credem că ai nevoie...
Stai, unde este Barney ?
Ted, toţi credem că ai nevoie să vorbeşti cu ea.
- Eu nu cred. - Ce ?
Da, dacă ultima persoană pe care aş vrea să o văd
ar intra pe uşă, nu i-aş spune niciun cuvânt.
Serios ?
- Şi cine este mai exact ? - Tatăl meu.
Prieteni, masa cealaltă este foarte tare.
- Despre ce-i vorba ? - Despre tatăl lui Robin.
Nu am mai vorbit cu el de trei ani. Şi nu intenţionez să încep acum.
De ce ?
Totul a început în ziua când m-am născut.
Dă-mi-l pe fiul meu acum. Împinge.
Nu se poate.
Îşi dorea un fiu şi faptul că eram fetiţă nu i-a schimbat planul.
Ce vrei să spui.
Întregul meu nume legal este Robin Charles Scherbatsky, Jr.
Şi totul s-a înrăutăţit.
Când aveam opt ani, m-a luat la vânătoare pentru prima oară.
Nu vreau să împuşc o căprioară.
Aiurea, R.J.
Împuşcatul căprioarelor este cea mai nobilă ocupaţie.
Dar sunt drăguţe.
Ai spus acelaşi lucru despre iepuraşi. Mai ţii minte cât de delicioşi au fost ?
De-a lungul anilor, odată cu dezvoltarea corpului meu...
Stai o secundă.
Scuze, continuă.
A devenit din ce în ce mai greu pentru el să pretindă că sunt băiat.
Cel mai greu moment a venit când am împlinit 14 ani.
Echipa mea de hochei tocmai câştigase turneul invitaţional
şi toată echipa a venit la mine acasă să sărbătorim.
Flăcăilor v-aţi comportat splendid pe gheaţă. Splendid.
Duceţi-vă afară. Voi veni cu o varietate de băuturi carbogazoase şi covrigei.
Nu pot să cred că ai ratat cu poarta goală, ratato.
- Tu eşti ratatul. - Ba tu eşti ratata.
Ce faceţi ?
Sunteţi coechipieri, jucători de hochei.
Coechipierii nu se sărută ! Jucătorii de hochei nu se sărută !
Doamne. Eu nu am fiu.
Sărăcuţa de tine.
Să fii nevoită să creşti în Canada când America era la doi paşi.
Este naşpa ce s-a întâmplat cu tatăl tău, Robin, dar felicitări pentru partidă.
Eu şi Kyle nici nu făceam ceva grav.
- Am ajuns doar până la linia albastră. - Linia albastră ?
Da, ştiţi că atunci când eşti copil, transpui totul în termeni de hochei ?
Linia albastră este sărutul; linia roşie înseamnă că ne-am dezbrăcat;
şi cred că expresia "între buturi" vorbeşte de la sine.
În orice caz, după aceea, relaţia cu tatăl meu a luat-o înspre nord.
Eu m-am mutat cu mama, mi-am lăsat părul lung, am devenit o vedetă pop.
Ştiţi voi, lucruri normale de adolescentă.
Nu crezi că ar fi mai bine să vorbeşti cu el despre toate astea ?
Nu, asta este şi ideea. N-aş rezolva nimic.
Totul este în trecut. S-a terminat.
Ce-ar trebui să-i spun ?
"Îmi doresc să nu mă fi crescut ca pe un băiat" ?
"Îmi doresc să nu mă fi învăţat să vânez,
să pescuiesc, să fumez trabucuri şi să beau whisky."
"Pentru că fetele nu fac asta."
"Şi ştii de ce arunc ca o fată, tată ? Pentru că sunt o fată."
Ai ţinut sentimentele astea în tine pentru mult timp, aşa-i ?
Da.
Te-a afectat asta.
Da.
Ce naşpa. Îmi pare rău.
Ce tare.
Atunci am realizat un lucru...
Toţi prietenii mei erau bântuiţi.
Dar există o diferenţă între fantoma mea şi ale lor.
Pentru mine nu era prea târziu.
Mă duc să vorbesc cu ea.
A plecat.
Mă duc după ea.
Du-te.
Uite-o ! Taxi !
Bine, o văd.
Este la două taxiul în faţă şi la dreapta.
Rămâi lângă ea, bine ?
În sfârşit. În sfârşit faci asta.
O vei confrunta.
Da, o voi confrunta. Da.
Ce palpitant.
- Categoric. - Şi ce-i vei spune ?
O să-i spun: "Stella, îmi pare rău că n-a mers între noi doi."
- Ai, Caramba. Nu ! - Ba da.
Vom discuta despre asta ca nişte adulţi.
Ea poate să-mi spună partea ei şi eu voi asculta.
Probabil trebuia să fac asta mai demult.
Şofer, poţi să intri în primul stâlp ? Toată lumea puneţi-vă centura. Tu nu, Ted.
Ted, trebuie să te înfurii chiar acum. Haide. Inspiră adânc.
Aici nu este vorba de mine dând din mâini şi din picioare, înfuriindu-mă.
Este vorba despre mine şi Stella, comunicând în sfârşit.
Vreau să spun, în mod clar, asta a fost...
Stella detesta Războiul Stelelor. Te-a minţit.
Întreabă-ţi sentimentele, Ted. Ştii foarte bine cum este.
Asta este treaba ei.
Fii serios, Ted. Te-a părăsit la altar.
Nu înţeleg !
Ted, în numele a tot ce este sacru...
Staţi puţin ! Unde se duce ?
Taxiul ei a trecut de tunelul Lincoln.
De ce ar cumpăra mâncare la pachet ca să se ducă tocmai în New Jersey ?
Poate că se duce la birou.
Nu.
Ospătarul a întrebat-o: "Veţi avea nevoie de ustensile ?"
Apoi ea a spus: "Nu, mă duc direct acasă."
Dar dacă se duce acasă, noi de ce mergem... ?
Nu se poate. Tony locuieşte în centru.
Acasă înseamnă apartamentul lui Tony.
Voia să mă oblige să mă mut în New Jersey apoi ea se mută în New York cu Tony ?!
Nenorocita !
În sfârşit, amice.
- Sunt atât de furios ! - Ştiu, îmi place la nebunie !
Da, este nemaipomenit !
Domnule, vom fi foarte fericiţi să acoperim costul acelei manivele.
- Îl ador pe furiosul Ted ! - Şi eu !
Descarcă-te. Dă-i totul afară.
Se opreşte.
- A început ! - Da, Ted.
Pe ea, amice !
Du-te şi eliberează-ţi demonii !
Piciorul mi-a amorţit !
- Staţi aşa. - Lily, ce faci ?
În regulă, aşteptaţi.
Ted, este grozav că eşti furios în momentul ăsta.
- Sigur că este. - Da !
Şi că în sfârşit te ocupi de asta, dar ai o singură şansă la asta.
Haideţi să stăm puţin şi să ne gândim la ce îi vei spune.
Ştiu exact ce-i voi spune.
Ai alesul bărbatul nepotrivit.
Ted.
Ai alesul bărbatul nepotrivit.
Ai făcut o alegere foarte proastă.
La ce ţi-a fost mintea ? Tipul ăla ?
Îţi baţi joc de mine ?
N-ai învăţat nimic în ultimii opt ani ?
Vei regreta asta. Ştii asta, nu ?
Vei regreta asta, şi acum nu mai poţi face nimic în legătură cu asta.
Pentru că este prea târziu.
Tot ce poţi face este să te duci acolo şi să-ţi începi viaţa dezamăgitoare
care nu va fi niciodată la fel de fericită ca cea pe care o puteai avea cu mine.
Adio.
Ted, aşteaptă.
Uite, Stella, nu am venit să te câştig înapoi.
Sunt aici pentru că am nevoie să ştiu că ştii că ai făcut cea mai mare greşeală din viaţa ta.
Ştiu.
Bun.
Asta îi voi spune...
- Cu sânge rece. - Da, aşa-i bine.
Du-te şi spune-i asta.
Mersi.
Aşa că am coborât din taxi, pregătit să-i spun toate acele vorbe,
pregătit să explodez, dar apoi...
- Mami ! - Hei.
Totul a dispărut.
Şi asta a fost tot.
În acel moment, nu mai eram furios.
Am înţeles că Stella era menită să fie împreună cu Tony.
Copii, probabil credeţi că singurele opţiuni sunt să-ţi înghiţi furia
sau să o arunci în faţa altcuiva.
Există o a treia opţiune.
Poţi lăsa totul în urmă, şi doar când faci asta, sentimentele dispar,
şi poţi merge mai departe.
Şi acesta, copii, a fost finalul perfect al unei poveşti de dragoste perfecte.
Doar că nu era a mea.
A mea încă mă aştepta.
Traducerea şi adaptarea: achmed90