Helle Anker, Fabian Christensen, Hans Pettersson.
Spektakulært og iscenesatt.
Jøss!
-Hva gjør du her? -Hilser på kjæresten.
-Hvordan var København? -Bra.
Vi skal betale innskudd på huset i dag.
Dere skal hente en veske i Sverige og kjøre den hit.
-Sørg for å ordne det. -Det skal jeg, Freddie.
Pappa døde i morges. Nå er det bare oss to.
Hold deg vekk! Jeg anmelder deg.
Ha det, pappa.
Med min livshistorie har jeg villet vise at lykken faktisk er et valg.
-Skal jeg komme inn? -Kom inn.
-Hva er dette? -En uløst sak.
Forsvunne personer.
Har jeg ikke sett deg før? Jeg tror jeg har det.
-Er alt i orden? -Ja.
Du sier ikke så mye.
Hva tror de bilen har vært innblandet i?
Jeg vet ikke, men de har droppet det nå.
-Hvordan gikk jobbintervjuet? -Bra. Jeg skal dit på tirsdag.
Jeg krysser fingrene. Si fra om det er noe vi må snakke om.
-Lukas. Det er telefon. -Hvem er det?
Vet ikke.
Det er Lukas.
Hallo?
Norske tekster: Stein Larsen
Jeg aner ikke hvem som skjøt. En eller annen gærning.
Gærninger skyter ikke med kikkertsikte.
-Jeg trodde de gjorde det. -Du var ikke et tilfeldig offer.
Vi stryker gærninger fra listen. Andre forslag?
Jeg tenker på krypskyttere, det militære, Kill Brothers.
Kom igjen.
Vet hun det? Den lille lasten din.
Jeg husker hvor jeg har sett deg før.
Har du fortalt henne det?
-Hva vil du? -La deg vite hva jeg vet.
Kanskje man får bruk for en tjeneste en dag.
-Det kan du bare glemme. -Det sier du.
Lars-Ove Abrahamssons søster er tilbake.
Dere skal til Sverige?
God tur.
Vi kommer tilbake.
-Den saken du gav meg ... -Ja.
Det er en kvinne og to barn med etternavnet Sabroe.
Det er min kone og mine to døtre.
Jeg gikk på jobben for seks år siden. Jeg sa farvel.
Da jeg kom hjem, var de borte.
-Var kona di deprimert? -Nei.
Var det noen grunn til at hun ville stikke av?
-Om jeg behandlet dem ille? -Jeg bare lurte.
Det var ingen grunn.
Ingenting tyder på at de ble utsatt for en forbrytelse.
De er bare borte.
Endrer det på noe? At det er familien min? Vil du hjelpe?
Ja, men ikke nå.
Margareta Abrahamsson?
Saga Nor�n. Dette er min danske kollega.
Vi vil snakke med deg om broren din.
-Hun er døv. -Jeg har forstått det.
Saga Nor�n. Vi vil snakke med deg om broren din.
Jeg kan ikke hjelpe dere.
-Kan du tegnspråk? -Ikke nok til å avhøre henne.
Er det en tolk på vei?
Det kommer en tolk. Vi må vente.
Ha det.
Jeg og broren min hadde ikke kontakt.
Når traff du ham sist?
Det er lenge siden. 80-tallet. 1981, kanskje.
Du har ikke truffet broren din på 35 år?
-Nei. -Hvorfor? Hva skjedde?
Jeg fikk barn.
Vet dere ikke noe om ham?
Hvorfor han byttet jobb hele tiden og flyttet fra skole til skole?
Elevene klagde. Det var politianmeldelser.
-Men det ble aldri reist tiltale. -Seksuelle overgrep?
Ja, blant annet. Han var syk.
Sier navnene Hans Pettersson og Helle Anker deg noe?
-Nei. -Og du vet ikke mer om broren din?
Vi hadde ingen kontakt.
Jeg kan ikke hjelpe dere.
Karin? Hei.
-Jeg hilser på. -Jeg ser det.
Vi var gift i 25 år. Jeg har rett til å hilse på ham.
Selvfølgelig.
Men dere er ikke gift lenger. Jeg er ikke grunnen til skilsmissen.
-Jeg tror hva jeg vil om det. -Det tenkte jeg.
Men når jeg er her, er ikke du her. Og jeg er her nå.
-Hva er det? -Ser ut som et brennemerke.
Saga? Det er meg.
-Hei. Kommer du? -Du kan ha oversett noe.
-I munnen på ofrene. -Henrik Sabroe, København.
-Dette er det siste offeret. -Foreløpig.
Vi vet ikke om han er det siste.
Stort blodtap pga. skadene på genitaliene.
Ble de skåret av?
-De ble dratt av ham. -Hvordan?
Skadene tyder på en langsomt akselererende kraft.
-Det tok tid? -Ja.
-Hva kan jeg ha oversett? -I underkjeven. På høyre side.
-For pokker! -Unnskyld.
Ser man det ...
De andre ofrene?
-Ingenting. -Det bekrefter mistanken om en copycat.
Hva med Helle Anker?
Vi har utlevert henne. Hun skal begraves i dag.
Saga Nor�n. Vi må åpne kisten og undersøke liket.
-Jeg sa at vi må åpne kisten. -Nei, det går ikke.
-Dette er en politisak. -Ikke rør henne!
Dette er svært vanskelig. Men vi må gjøre det.
-Deretter kan dere fortsette. -Hvis vi ikke må ta henne med.
-Det er usannsynlig. -Vi må se på henne først.
Dere får ikke gjøre det.
Lukk dørene. Jeg venter her ute.
Hun har også et. Hold denne.
Takk.
-Nå kan de fortsette. -Om du ikke har oversett mer.
-Jeg har ikke oversett mer. -Du overså merket i munnen.
-Hvor lenge har du kjent meg? -Siden 22. februar 2001.
-Stoler du på meg? -Du er veldig profesjonell.
Men du overså merket i munnen.
-Vi tar henne med. -Det kan dere ikke!
Jo. Ellers hadde vi ikke gjort det.
Jeg orker ikke dette en gang til.
-Har du aldri mistet noen? -Det var ikke en politisak.
Vi ordner med transporten.
Hvorfor et brennemerke?
Historisk har det markert eierskap. Eller straff.
-Eierskap ville vært synlig. -Det er nok for å straffe.
Kom faren din med noen ønsker? Skriftlig eller muntlig.
Han ville leve evig. Da han ble syk ...
Var det litt rart å ta det opp. Det er ganske vanlig.
Hva tror du? Jord eller kremasjon?
Hvordan orker du å gå blant døde hele tiden?
Det er en vanesak.
Ikke le nå. Jeg kan ikke formulere meg som deg.
Det får meg til å sette pris på livet.
Du er aldri mer levende enn når alt rundt deg er dødt.
-Det høres dumt ut. -Nei.
Som noe jeg kunne ha skrevet.
Du kan godt bruke det. Og meg.
-Her? -Hvis du vil.
Men du ... Nei, nei!
-Jeg er lei for det. -Du avgjør. I kveld?
Jeg har teaterbilletter.
Jeg har andre planer.
Det er klart.
Hva sa vi? Jord eller kremasjon?
Jeg er hjemme.
Hei.
Du tok pengene mine. Du spiller igjen.
Ja, men ...
Jeg vant. 24 600. Det er nok til kontantinnbetalingen.
-Er du ikke glad? -Du forstår ikke.
Det er fint at du er så vakker. Og deilig og smart og klok.
Og at du elsker lille, dumme meg.
-Du er håpløs. -Jeg vet det.
Saga!
-Dere tok liket. -Det var for tidlig utlevert.
Slikt krever mye empati. Du burde ha informert meg.
-Jeg hadde sendt en annen. -Resultatet var blitt det samme.
Du skal gjøre det du kan. Slik interaksjon med andre er ikke din sterke side.
-Jeg gjør alt i etterforskningen. -Du gjorde det med Hans.
Jeg vil bli bedre informert, og vi to lager en handlingsplan.
-Ok? -Ja.
La oss se om det er flere i bilen.
-Hva ville Linn? -Begrense mine fullmakter.
-Hvem er det? -Julia. Datteren min.
-Hva gjør hun her? -Mia jobber natt.
Vi fikk ikke barnevakt.
John har funnet bildene fra broen.
-Det er senterets varebil. -Skal hun se på dette?
-Hun er sju. -Hvem snakker hun med?
Ingen. Dette er det beste bildet av sjåføren.
Jøss! Han vil ikke gjenkjennes.
Hvorfor skjuler han ansiktet hvis han bare hadde vært på date?
Nettopp.
Hei, Mehmet. Hvordan går det?
-Hva er det? -Vi har et spørsmål.
Den kvelden du var i Sverige. Hvordan var du kledd?
-Hva hadde du på deg? -Det husker jeg ikke.
-Konsentrer deg. -Hadde du lagt igjen lua der?
-Kanskje. -Du hadde ikke lue?
-Jeg husker ikke. -Du husker ikke?
Da må du bli med oss.
-Nå? -Ja. Noen timer i et lite rom.
Da husker du det sikkert.
-Jeg må hente ryggsekken. -Vi blir med.
-Jeg må på toalettet. -Mobilen.
Hvor er toalettet?
Ja.
Ja ...
Hva skal jeg si?
Kom nå, Mehmet.
-Hva er det? -Jeg husker det nå.
Grå treningsbukser, T-skjorte og blå genser.
-Lue og solbriller. -Det husket du plutselig?
Jeg tenkte meg om.
Dette er uvanlig. Når man først ikke husker noe.
-Hun tror ikke på deg. -Du ble fortalt hva du skal si.
Nå? Slik. Og oppkallslisten har du slettet.
-Vi kan gjenskape den. -Ja.
Vi har fire drap. Og en politisjef ligger i koma.
-Vil du blandes inn? -Hva mener du?
-Utsagnet er vel klart nok. -Du er en stor idiot.
-Det er du ikke. -Ikke vær idiot. Se på meg.
Fortell hvem du snakket med. Hvem sa hva du skulle si?
Kom igjen!
Det var Lukas.
Det er Henrik Sabroe. Lukas Stenstrup må ikke slippes ut.
Han er ikke her.
-Hvor er Viola? -Hos mamma.
Hun vet ikke noe.
-Skal jeg begynne? -Nei.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Du så bildene?
-Var det første gang? -Nei.
For helvete! Med Benjamin!
Hvordan kunne du gjøre det mot Eva? Hva tenkte du på?
Det var ikke virkelig. Det var lett. En flukt.
Nå er det over, og jeg står her med oss og Eva og mamma og pressen.
Det er virkeligheten.
Anna ...
Det var en feil.
Jeg kommer til å støtte deg når det blir kjent.
Kjent? Har du snakket med mamma?
Vi må legge dette bak oss med en gang.
Slik at firmaet, Viola og vi ikke tar skade.
Firmaet, Viola og vi? I den rekkefølgen?
Jeg er litt mer forståelsesfull enn de fleste andre menn.
Det er meg igjen. Ring meg. Vær så snill.
Benjamin.
Hvorfor svarer du ikke?
Jeg vil ikke snakke med deg.
-Hvordan har du det? -Det er greit for meg.
-Jeg tenker på Anna. -Alt er hennes feil.
Ikke noe er hennes feil. Vi elsker hverandre.
Jeg vet hva du tenker, men hun elsker meg.
-Vi skal være sammen. -Hva sier hun om alt dette?
Har hun ikke ringt? Hun utnytter ...
Det gjør hun ikke. Hun elsker meg.
Forstår du hvorfor jeg ikke vil snakke med deg?
Vi eier et hus. Det er vårt.
-Kom. -Det er mye jobb med det.
Vi gjør det vi syns er moro. Resten får vi andre til.
-Kom. Er du ikke glad? -Jo, og det er du også.
-Det er litt langt vekk. -Du trenger det.
København er ikke bra for deg.
Vi begynner forfra. Bare du og jeg.
-Bli med og se huskene. -Huskene?
-Tror du ikke det kan bli fint? -Jo.
Se på hagen. Vi kan lage svømmebasseng der borte.
-Helt sikkert! -Kan jeg ta et bilde av deg?
Flott!
Vi skriver "absolutt": "den absolutt største feilen" ...
Jeg vil ikke si det. Å si noe offentlig gjør det bare større.
-Vi selger verdier. -Jeg må tenke på Benjamin.
Nei, det må du ikke.
Hvordan kan du ligge med en på 17?
Betyr alderen noe?
Hadde han vært på din alder, så hadde du bare vært utro.
Nå er du utro og patetisk.
Jeg bryr meg om ham. På ordentlig.
Da fortsetter vi. "Den absolutt største feilen" ...
Han er etterlyst i begge land. Vi har folk ved ungdomssenteret og der han bor.
-Hvorfor lot du Mehmet ringe? -Jeg gjorde ikke det.
Min feil. Jeg tenkte ikke at han hadde en telefon til.
-Noe mer før vi slutter? -Vi har en rapport fra teknisk.
Spor av fremmed DNA i bilen. Vi sjekker det mot Helle Ankers.
-Men ingen blodspor. -Ikke i det hele tatt?
Kan man ha et lik i bilen uten at det blir blodspor?
-Det er ikke ham? -Bilen var i Sverige. Det er alt vi vet.
Han flyktet fra sykehuset. Har du noen annen forklaring på hvorfor?
Nei.
Mer?
I Abrahamssons PC var det barnepornografi.
-Derfor manglet han kjønnsorganene. -Jeg har sendt det videre.
Gå gjennom alle elevene han har hatt.
-Det må være flere tusen. -Få hjelp.
Se om anmeldelsene passer med navn i etterforskningen vår.
-Ikke mer? Vi ses i morgen. -Jeg skal gå. Julia!
-Jeg skal på date. -Men uten henne?
-Tina vet at jeg har barn. -Hun vil kanskje ikke treffe det.
-Her. -Er den til meg?
-Hva er dette? -Du, han og pappa.
-Det kan man ikke se. -Ikke bry deg om henne.
Den er fin. Det er du også.
Hva er det med deg og Linn?
Hun stiller spørsmål ved jobben min.
Si noe. Ikke bare ta imot.
Du er den beste hun har. Og det vet hun.
Tenk om Hans feide alle mine feil under teppet.
Nei. Hans sørget for at du kunne fokusere på jobben.
Skal jeg snakke med henne?
Vi er et team. Hun skal bygge oss opp, ikke rive oss ned.
Du er for god til å tvile på deg selv.
Takk.
Jeg er ikke født med gullskje i munnen.
De som kjenner meg, vet at mine foreldre har kjempet.
Vi var ikke ofte på restaurant, men vi var på museum.
"Man kan ikke se for mye vakkert", sa far.
Og det var gratis for barn. Men ikke alt var vakkert.
Kunsten kunne være krevende og skremmende.
Den fikk meg til å tenke over livet.
Det er det kunst kan.
Nå har vi dritmange penger, jeg og min vakre kone.
Kom, Åsa.
Vi kan kjøpe kunsten vi vil ha.
Den vi ikke kan kjøpe, reiser vi jorden rundt for å se.
Men ikke alle er like heldig stilt.
Derfor har vi donert penger -
- så museet kan bygge en helt ny fløy.
Mens vi venter, stiller jeg ut kunst fra samlingen min.
Jeg håper det får folk til å fortsette inn i kunstens verden.
Og dermed livets. Takk skal dere ha.
Mine damer og herrer! Freddie Holst.
-Jeanette, du angrer vel ikke? -Nei. Gjør du?
Ikke hvis du ikke gjør det.
Se. Hva er det? Er det ikke flott?
Marc!
-Er du ok? Har du vondt? -Jeg er ok.
Rull ned vinduet!
-Du blir her. -Hva?
-Marc? -Se på meg. Du var alene.
-Gjenta: Jeg var alene i bilen. -Jeg var alene i bilen.
Jeanette? Hvem er dere?
Du blir her.
Kjør.
Fin tale.
-Hei, Claes. -Freddie.
-Det var lenge siden. -Ja. Ja.
-Hadde ikke ventet å se deg. -Jeg ventet ingen invitasjon.
Freddie? Kan jeg ta et bilde?
-Du har lagt litt på deg. -Claes!
-Så det var deg. -Jeg må ta denne.
Jeg gratulerte Freddie med magen og utstillingen.
-Takk. -Mye pent å se på.
Det syntes jeg også da jeg eide verkene.
Colbert. Gjør som vi har avtalt.
-Du ser godt ut. -Jeg har det bra.
Du er Claes Sandberg? Kan du bli med meg?
-Har det skjedd noe? -Nei.
-Hei, Claes. -Kjenner du henne?
Ja. Hva gjør du her?
Jeg er din "pluss en".
-Visste du at jeg var her? -Jeg så innbydelsen.
Slipper du meg inn? Vi ligger jo med hverandre, så ...
Dette er min "pluss en". Annika Melander.
-Du skulle jo på teater? -Dette virket morsommere.
Min oppførsel har skadet både familien og firmaet.
Som du snart skal bli sjef for.
Hva skjer nå?
Mannen min er forståelsesfull. Vi skal jobbe med forholdet.
Og den unge mannen?
Hva skal jeg si? Det var et bevisst valg.
Jeg skylder ikke på noen. Men det var en feil.
Hvordan har du hatt det i dag?
Vi hadde en fyr, Lukas ...
Vi har etterlyst ham.
Jeg tror han solgte stoff i Sverige da Helle ble drept.
-Hvordan forklarer jeg det? -Kjøper du av ham?
Jeg har ikke ... Jeg tror ikke ... Men han kjente meg igjen.
Jeg vet ikke hvor han har sett meg.
Jeg tror ... Jeg går ut en tur.
Blir det sent?
Jeg håper det.
-Hva gjør du? -Leser.
-Vil du ha selskap? -Nei.
-Vil du ha sex? -Det var ikke derfor jeg kom.
Hvis du vil ha det, kan du komme inn.
-Vil du se en film eller noe? -Porno?
-En vanlig film. -Nei. Sex eller alene.
-Vi kan godt ha sex. -Kom inn. Kle av deg.
-Åsa? -Ja.
-Hva gjorde Claes der? -Vet ikke.
-Hadde du invitert ham? -Nei.
-Det var tilfeldig at din eksmann var der? -Han er berømt.
Han har suksess med bøkene sine.
Arrangøren hadde vel invitert ham. Han så ut bra ut, ikke sant?
Jo.
For pokker! Vent her. Jeg skal snakke med ham.
-Hvem var det? -Ingen. Forretninger.
Kan du hjelpe meg med glidelåsen?
Takk.
Bare en uke igjen. Vet du hvor varmt dette er?
Jeg vil ha champagne. Vil du ha?
Jeanette bor i gjestehuset.
Jeg må ha kontroll på henne og barnet.
-Jeg skulle jo ikke treffe henne. -Det må ikke skje barnet noe.
Du valgte henne. Men hun kan ikke være her i huset.
-Det er for barnets skyld. -Hun kan ikke bo her.
Det fins gode hoteller. Som du kan bo på.
Jeanette blir her til barnet er født. Det lar seg ikke diskutere.
-Hvorfor må jeg være her? -Det er for barnets skyld.
Du må være mer forsiktig.
Hva gjør du?
Ikke smugle vesker. Ikke kjør fort. Det er sønnen min du har i magen.
Legen sier at alt er bra. Du trenger bare hvile.
Trenger du noe, så si det til meg. Men du blir her.
-Jeg må ringe Marc. -Han vet at du er her.
-Det kan vente. -Det kan det ikke.
Det blir det nødt til. Du får ikke mobil nå.
-Sparker han? -Han beveger seg litt.
Anna? Anna?
-Hun vil ikke snakke med deg. -Jeg må snakke med henne.
Hun har sett at du har ringt hele dagen.
Om hun hadde villet snakke med deg, hadde hun svart.
Trodde du at hun ville forlate Viola og alt hun har?
Hva? Det er slik:
Hun moret seg. Hun ble tatt. Nå er det over.
Du har vel sett intervjuet? Ingen tvang henne til det.
Det var et bevisst valg. Men det var en feil.
Det var den absolutt største feilen jeg har gjort i livet.
... feil. Den absolutt største feilen jeg har gjort i livet.
Det var en feil.
Den absolutt største feilen jeg har gjort i livet.
Du fikk en melding.
Du fikk en melding på telefonen.
Kom hjem.
Meldingen vil bli slettet.
Henrik. Det er på tide med den tjenesten.
Er vi alene? Hva med kona og barna?
-De er ikke hjemme. -Jeg har ingenting med drapene å gjøre.
Du vet hva jeg skulle i Sverige. Du er kunde.
Hvem skjøt deg?
Jeg har utvidet for mye. Jeg må reise bort.
-Jeg stopper deg ikke. -Jeg tar fergen fra Trelleborg.
-Jeg stopper deg ikke. -Jeg er etterlyst i to land.
Du må vifte med ID-kortet slik at jeg slipper ut.
Det kan jeg ikke.
Det må du. Eller skal jeg sende disse til sjefen din?
-Hvor lenge har du brukt stoff? -Jeg kjører deg, men ...
Lukas!
-Hva ville han her? -Snakke med meg.
-Om hva? -Vi trodde han var innblandet i drapene.
Han benektet det og sa at alt handlet om narkotika.
-Derfor fikk han Mehmet til å lyve. -Han tilstod det?
-Og så? -Han ville overgi seg.
Vi skulle kjøre til dere i Sverige.
Han tilstod narkokriminalitet og ville reise over til oss?
Han var redd og fryktet for livet.
-Han hadde provosert feil folk. -Hvem skjøt?
Jeg så bilen tydelig. En Mercedes C200.
FL 44559.
-Er du ok? -Jeg blir det. Selvfølgelig.
Det skuffet meg at du ikke kom på minnestunden.
Men du har alltid vært en skuffelse.
-Hva sa du til Linn? -At du drev søsteren din til selvmord.
-Det gjorde jeg ikke! -Ikke?
14 er en vanskelig alder. Vi satt i fengsel.
Hun var i en følelseskald, forstyrret søsters vold.
Skal du slå meg? Du kan ikke skade meg mer nå.
Se på meg. Se på meg.
Stakkars, stakkars jente.
-Hva ville mor? -Jeg kan ikke si det.
Lukas Stenstrup ble drept i morges ved Henriks hus.
-Hva gjorde han der? -Tilstod narkokriminalitet.
-Hva ville mor? -Treffe meg.
Du treffer ikke kollegenes foreldre.
-Skulle jeg sagt nei? -Ja. Hun lyver.
Jeg kan ikke diskutere det.
-Beklager. -Hun lyver.
Saga Nor�n.
Hva ville du at jeg skulle se?
Brennemerkene i munnen. Jeg sjekket dem nærmere.
Det ser ut som et slags tegn. Samme hos Hans og Lars-Ove.
Men forskjellige tegn.
Det er det babylonske tallsystemet.
Det er Linn. Jeg trenger hjelp med en gammel sak.
Jeg trenger en jeg kan stole på.
-Så fint at du kan hjelpe. -Det er klart.
-Hei. -Hvor har du vært?
-Rettsmedisinsk. -Har du hørt om Lukas?
Han ble skutt rett foran meg.
Var det han som sendte SMS i morges?
Nei, det var det ikke. I natt, mener du? Ja, det var det.
Kjørt til sommerhuset. Jeg henter Viola.
Benjamin. Legg igjen beskjed.
Hei, det er meg. Beklager at jeg ikke svarte i går.
Det jævla intervjuet. Jeg måtte gjøre det.
Men jeg har tenkt på når jeg er lykkelig.
Det er med deg.
Jeg driter i folk. Jeg vil gjøre det som er rett for meg.
Og det er å være sammen med deg.
Jeg elsker deg!