Da jeg var barn, holdt planeten min Krypton på å dø.
Jeg ble sendt til jorden for å beskytte fetteren min.
Kapselen min ble slått ut av kurs, og da jeg kom hit-
- hadde fetteren min allerede vokst opp og blitt Superman.
Jeg skjulte hvem jeg var til jeg ble tvunget til å vise meg ved en ulykke.
For de fleste er jeg en reporter i CatCo Worldwide Media.
Men i skjul jobber jeg med søsteren min for DEO for å beskytte byen min-
- mot romvesener og andre som vil den vondt.
Jeg er Supergirl.
- Tidligere i "Supergirl": - Jeg vil gjøre noe bra for verden.
- Lag en drakt til meg. - Jeg vil hjelpe.
- Så du foretrekker jenter? - Nei.
Det er noe sant i det du sa.
- Du ble sparket. - Trenger jeg ikke å skaffe jobb?
Jeg er medlem av en organisasjon som heter Cadmus.
SVALBARD I NORGE
Dr. Jones, det er noe du må se.
Har opptiningen av permafrosten akselerert?
Fortsetter det, ligger Helsingfors under vann innen ti år.
Vi vet ikke hva dette er.
- En nedfrosset ulv? - Det var en steinspydspiss i kroppen.
- Den er fra ca. 3000 f.Kr. - Vikingene besøkte Svalbard.
Vi studerer klimaendringer, ikke arkeologi.
Kjenn på den.
Denne ulven har ligget i isen i mer enn 5000 år.
Det er umulig. Den er fortsatt varm.
Én time ute av isen og vevet er mykt...
...og kroppstemperaturen er normal.
- Hva kan overleve 5000 år i is? - Bortsett fra en sykdom, mener du?
Hjelp meg!
Aldebaran-rom. Dødelig for mennesker, men oppfriskende for dere.
- Har du bestilt dette? - Bestilte jeg dette?
- Nei, det er fra hun som fniser. - Hun er blå.
Utrolig. Det er fjerde runde med drinker fra ei jente.
- Vennene dine er hyggelige. - Ja, jeg er heldig som har dem.
- Det blir mindre ensomt på jorden. - For meg hjelper det å jobbe her.
- Jeg er glad for at vi fant det. - Samme her.
Hei, kan du slutte å flørtedrikke et øyeblikk?
Du har unngått meg i flere dager.
Vi skulle snakke jobb. Selv om det ikke blir CatCo, må du jobbe.
- Jeg har funnet en jobb. - Flott! Hva da?
Forskjellige ting, litt av hvert...
La meg trene deg. Du har krefter som du ikke kan styre.
- Jeg kan styre ting. - Det er farlig! Du må vite...
Dette var ikke noe godt eksempel på det.
Vi gjør et bytte. Hvis du drikker opp dette, skal jeg trene med deg.
- Nei, jeg tror ikke det. - Hvorfor ikke? Er du redd?
Herregud, det var raskt. Hvordan føler du deg?
Svevende...
- Men jeg svever ikke. - Nei, du sitter.
Og nå må du trene med meg!
I morgen. Oi, den slår til raskt...
- Jeg kjøper to drinker til. - Jeg rengjør så lenge.
- Hei. - Hei... Hei!
- Du ligner på søsteren min! - Snøvler du?
Gjør jeg? Sjok-o-lade.
Sjok-o-lade...
Kara Danvers er full. Det er første gang.
Har du sett...?
- Jeg kjører deg hjem. - Jeg skal i hvert fall ikke fly!
Danvers. Du lever.
- Ja. Unnskyld. - For hva da?
For at jeg kommer hit og slipper en bombe på deg.
Det er ikke den første bomben jeg har fått over meg.
- Hvordan går det med alt? - Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre.
Jeg er snart 30 år, og jeg føler meg som et barn igjen.
Alle opplever det annerledes. Jeg kan bare si hva jeg gjorde.
- Hva da? - Jeg fortalte det til familien min.
- Hvordan tok de det? - Far er ikke så fordomsfri...
...men han tok det ganske bra. Mor også.
Kanskje det bare er en fase. Kanskje det ikke er ekte.
Det er ekte. Du er ekte.
Og du fortjener å få et ekte, fullstendig, lykkelig liv.
Fortell familien din det. Det er det største som har skjedd deg.
- Du skal ikke måtte gjøre det alene. - Jeg har deg.
Ja, det har du. Jeg tar gjerne en drink når du kommer ut.
- Lover du? - På æresord.
Jeg må gå.
- Jeg har det bra. - Ja, det tror jeg nok.
- Nå setter vi oss ned. - Ok...
Hvor ble...? Jøss, så høy du er.
Hvor ble du av?
- Hei! - Hva er krisen nå, Mr. Schott?
- Er hun full? - Mon-El tok meg med på happy hour.
- Han vet hvordan man drikker drinker. - Selvsagt.
- Få opp farten nå. - Thorul arktiske forskningsstasjon.
Vær så snill! Den er ikke menneskelig!
Etter nødanropet har ingen fått tak i dem.
Staten har satt stedet i karantene i påvente av DEOs etterforskning.
Supergirl og jeg flyr dit...
Alex og jeg tar flyet. Kom.
- Har du sett noe lignende? - Nei.
Det er som om de har blitt tømt.
- Hvem der? - Kom frem!
Kaldt, kaldt...
- Han er i sjokk. - Vi må ta ham med til DEO.
- Alle er døde, eller hva? - Jeg er lei for det.
Du har vært gjennom mye det siste døgnet.
Jeg vil ha deg under observasjon.
Den globale oppvarmingen tar ingen pause.
Planeten vår blir ødelagt, ikke av en inntrenger eller hær.
Av oss, som tar den for gitt.
Kollegene mine ga livene sine for å stoppe klimaendringene.
Jeg er her fortsatt. Jeg må fortsette i deres navn.
Kanskje vi trenger å stille flere spørsmål.
Jeg er ved National City University.
Ok...
- Jeg skled. - Bedre.
- En gang til! - Ja, ok...
Ikke like bra. En gang til.
- For vanskelig? - Nei, det går bra.
Ok. Er dette straffen for at jeg drakk deg full?
Det skal vi aldri mer snakke om.
- Trenger du en pause? - Jeg godtar kapitulasjonen din.
Det er alvor. Du må lære å forsvare deg.
- Hvor ofte skal du angripe meg? - Jeg trener deg!
En dag kan du gjøre en innsats.
- Hva om jeg ikke er sånn? - Det er du.
Kara, får jeg snakke med deg? Alene.
Hva er det? Er noe galt?
Nei, nei. Jeg... vil bare...
Jeg vil snakke med deg om noe. Noe som angår meg...
Du kan fortelle meg alt, Alex.
- Det gjelder Maggie. - Politivennen din.
Hun og jeg har jobbet sammen med noen saker.
Vi begynte å omgås etter jobb...
...og jeg begynte...
...å tenke... på henne.
Jeg forstår ikke hva det betyr.
Jeg mener...
Jeg begynte... å utvikle...
...følelser for henne.
Følelser? Som...?
Ja. Sånne... sånne følelser.
Maggie syntes at jeg burde fortelle deg det, og det gjorde jeg.
Nå har jeg akkurat... gjort det.
- Så hun er homofil? - Ja.
Og du sier at du også er homofil?
Jeg vet ikke. Jeg prøver bare å forstå det.
Det er så komplisert.
Det høres ut som om du kommer ut.
Har du følt det før?
Ikke på denne måten.
- Har du noensinne vært med ei jente? - Nei, aldri.
Hva er annerledes nå? Jeg vet at du ikke har datet så mye...
Det er ikke fordi jeg ikke har funnet riktig fyr.
Det sa jeg ikke heller. Jeg prøver bare å forstå.
Jeg lå våken i hele natt...
...og tenkte på det.
Hvis jeg skal være ærlig, så innser jeg at...
...jeg kanskje har hatt lignende tanker tidligere.
Husker du bestevennen min på high school, Vicki Donahue?
Jeg husker Vicki. Dere ble uvenner, ikke sant?
Jeg elsket å overnatte hos henne.
På hennes rom. I...
I hennes seng.
Og jeg tror... Jeg tror at jeg følte noe da.
Det skremte meg...
Plutselig kranglet jeg med henne om en idiotisk greie...
...og vi bare...
Vi gled fra hverandre.
Jeg...
Jeg har trykket det minnet så dypt ned...
...at det nesten føles som om det aldri har skjedd.
Jeg husker sånne ting nå.
Så er du og Maggie...?
- Vet du om hun liker deg? - Jeg vet ikke. Jeg...
Jeg vil ikke snakke om det lenger.
Organismen ser ut til å absorbere mine røde blodceller-
- og omskriver DNA-et mitt til noe nytt.
Vi er ikke to atskilte vesener lenger.
Vi har blitt ett med hverandre. Større enn summen av delene.
Jones, du burde være hjemme og hvile etter det du har vært gjennom.
Det har vært usedvanlig. Jeg har fått en ny energi og glød i arbeidet.
- Verden går ikke under på en natt. - Ikke i dag.
Men ganske snart...
Jeg har rett om dette. Verden forandrer seg, og ikke til det bedre.
Kanskje du burde ta fri mer enn én dag, dr. Jones.
Din uriktige besettelse med klimakatastrofer-
- egner seg kanskje bedre på en annen institusjon.
- Sparker du meg? - Jeg har hatt en grunn tidligere.
- Det godtar vi ikke. - "Vi"?
- Du og hvem andre? - Vi.
Jeg analyserte forskernes laptoper.
Jeg fant en obduksjon på dr. Baileys datamaskin. Her har vi den.
Hva overlever 5000 år i is?
Foruten en sykdom, mener du?
Er alt i orden?
Nei!
- Dr. Jones... - Den er ikke menneskelig!
Han er infisert.
- Dr. Jones? - Alex.
Akkurat som likene i Arktis.
- Vi vet hvorfor Rudy Jones overlevde. - Han drepte alle.
Dere kan ikke stoppe oss. Dere kan ikke stoppe det vi forvandles til.
Planeten ødelegges av menneskeheten, som bare suger livet ut av den.
Som parasitter. Det er bare vi som kan redde den.
Beklager, kamerat. Det er jobben min å redde verden.
For en kraft... Det liker vi!
Hei!
Hva var det som skjedde?
Det som lå under isen, er inni dr. Jones-
- men det dreper ham ikke. Det trenger ham for å fø seg.
Jeg vet hvilket romvesen det er!
Parasitas romvesenes, hvis vi går etter Per Ulvs klassifiseringssystem.
En utenomjordisk parasitt. Formodentlig fra Angon-systemet.
De ble igjen her under istiden.
De finner en vert og tar deres energi og gjør dem til et skall.
Det er mer enn bare mat.
Så fort han rørte meg, ble han sterkere.
Jo mer han absorberer, desto farligere blir han.
- Er alt i orden, Kara? - Jeg har det bra.
Agent Schott, se hvilke andre ofre dr. Jones kan gå etter.
Dra hjem og hvil, Supergirl. Du trenger styrken.
- Jeg vil hjelpe til. - James. Vi håndterer dette.
Jeg blir med for å se til at du er ok.
Det går bra. Ikke bekymre deg.
- Hvordan fikk du nyss om dette? - Journalister har anonyme kilder.
Jeg følger deg ut, fotojournalist James Olsen.
Herregud...
- Er du fra vettet, eller...? - Er du?
Kara døde nesten, Winn!
Tror du ikke at jeg vet det? Kutt ut...
Unnskyld. Det er ikke bare jeg som bryr meg om Kara, men tiden er ute!
- Jeg trenger drakten nå. - Jeg sier ifra når den er klar.
Mener du alvor?
Nei, du. Jeg tar ikke ordrer fra deg.
Jeg er ikke assistenten din! Jeg er han som vet hva han snakker om!
Jeg er bedre på dette enn noen andre du kommer til å møte!
I påvente av at den blir ferdig, er det bare en fin Halloween-drakt.
Når jeg sier at den ikke er klar, betyr det døden hvis du går ut i den.
Du kommer til å dø.
Hva skjer da? Da kan du ikke hjelpe noen.
Ok.
- James... - Ok.
Ok.
Jeg sa at jeg hadde det bra. Du trenger ikke å se til meg.
Jeg ser ikke til deg.
- Du har reagert rart. - Det var ikke meningen.
Jeg vet når du er lei deg, eller når du er skuffet.
Jeg kan ikke håndtere skuffelse.
Jeg ville aldri bli skuffet over deg, men du ville ikke snakke mer om det.
- Jo, hvis du ikke er ok med det. - Jeg er veldig ok med det!
Sett deg ned. Alex...
Kom og snakk med meg.
Jeg... Jeg skylder deg nok en unnskyldning.
- For hva da? - For ikke å ha skapt et miljø...
...der du følte at du kunne snakke med meg om dette.
Alle årene vi vokste opp sammen...
Alle nettene vi satt oppe og snakket handlet om meg og min hemmelighet.
Det har aldri vært noe rom for deg, og det er min feil.
Det er jeg så lei for.
- Du har ikke gjort noe galt. - Jeg vet det ikke er det samme.
Men jeg vet hvordan det føles...
...å holde en del av seg selv avstengt. Å holde det inni seg.
Jeg vet hvor ensom man kan føle seg av det.
Men Alex... Du er ikke alene.
- Jeg klarer ikke dette uten deg. - Det trenger du ikke.
Hva med Maggie? Hvordan er hun?
Jeg... Jeg liker henne så mye.
Hun er så smart og tøff...
...og hun er bare... så nydelig.
- Hun er så nydelig. - Det er du også.
DEO rapporterer om et romvesen som angriper sivile i sentrum.
Jeg tar hånd om romvesenet. Du tar hånd om jenta.
- Ikke verst, hva? - Slutt! Hei!
- Mon-El? - Før du sier noe...
...skal du vite at denne herren... Reis deg, Brian.
Brian har en uvane for ikke å betale gjeld.
Hvis bookmakeren hans betaler meg for å forbedre ham, kan jeg ikke si nei.
Hvem er offeret her?
- Løp av gårde, Brian. - Ja, frue.
Tuller du med meg?
Er det sånn du bruker kreftene dine?
- Som torpedo? - Det er et levebrød. Midlertidig.
Du skal hjelpe folk. Ikke bruk kreftene dine for penger.
- Gjør ikke du det? - Absolutt ikke!
- Du går glipp av en mulighet... - Det strider mot alt vi står for!
Alt du står for. Jeg sa aldri at jeg ville redde verden.
Ting koster penger. Hvorfor skal jeg takke nei til penger?
- Hvorfor? - Du er så egoistisk!
Jeg vet ikke hva jeg hadde forventet av...
- Av hva da? Av en daxamitt? - Det sa jeg ikke.
Kanskje jeg har kreftene dine, men ingen lyst til å oppsøke bråk.
Det gjør meg ikke til en dårlig person!
- Du er ingen helgen, Kara Zor-El. - Unnskyld?
Du flyr rundt og redder folk som om du er så renhjertet. For noe tull.
Du elsker oppmerksomheten. Du elsker at folk er glade i deg.
- Du er ikke uselvisk. - Og du er ingen helt.
Jeg trodde at du kunne bli det, men jeg tok feil.
Jeg trenger å slå noen.
- Perfekt timing. - IT-profeten din har en ledetråd.
Rand O'Reilly. Han er lobbyist for klimaendringsfornektere.
Han sitter i universitetets styre.
- Han har villet bli kvitt Rudy Jones. - Hvor er han nå?
Mr. O'Reilly. Vi har aldri møtt hverandre personlig. Dr. Rudy Jones.
- Du fikk meg sparket. - Du får ikke jobben tilbake.
Jeg skal stoppe deg før du skader verden mer enn du allerede har gjort.
Du er syk, Rudy. Bli med meg.
- Ikke før vi har tømt ham. - Mr. O'Reilly står ikke på menyen.
Denne planeten liker ikke parasitter.
Denne planeten er døende, og det er vi som skal redde den.
Skadde agenter!
Noe forandret seg da dr. Jones tømte Kara og J'onn samtidig.
Kanskje han har for mye fremmed DNA i seg. Han har mutert.
Det er vel noe DEO kan håndtere, ikke sant?
- Noen oppdateringer? - Beklager, jeg må gå.
- Kommer de til å bli bra? - Ja, Kara kommer til å bli det.
Sollampene styrker henne langsomt.
For langsomt om den slår til igjen.
- J'onn? - Han har mistet mye blod.
Det er vrient å få en blodoverføring om man er Mars' siste sønn.
Han er den siste sønnen, men han er ikke den siste.
Bli her og overvåk dem. Underrett meg om noe forandrer seg.
Hei...
Vi kan ikke vente lenger.
Den virkelige Rand O'Reilly skal tale på en klimafornekterkonferanse.
Masse skurker i dyre sko.
Siden dr. Jones retter seg mot miljøfiender...
Så kommer han ikke til å kunne holde seg unna.
Jeg bør ta på meg drakten.
Før du åpner den, må jeg være sikker på at du er sikker.
Dette betyr slutten for James Olsen.
Hvis du gjør dette, blir du en annen.
Det har en pris. Er du sikker?
Jeg har villet gjøre dette siden jeg fikk vite sannheten om Clark Kent.
Dette er den jeg er.
Jeg kan ikke gjemme meg bak kameraet lenger.
Hvis det har en pris, skal jeg betale den.
Det var et ganske godt svar.
- M'gann, takk og lov at du er her. - Hva er det?
J'onn trenger din hjelp. Han er ikke bra.
Jeg skal bare hente tingene mine.
- Tørst? - Ikke spesielt.
Jeg har innsett at drikking er den raskeste måten å bli full på.
Byen hadde trengt en helt nå.
Jeg slåss ikke mot herjende skapninger.
Nettopp, Kara sa det. Men du banker folk mot betaling?
Jeg har en idé. Du kan gå og tro på en annen.
Jeg tror ikke på deg, Mon-El.
Jeg tror at du er en feiging som flykter ved minste tegn på fare.
Det er min søster som tror på deg.
Det er derfor hun alltid er så sint på deg.
Hun tror at du har potensial.
Til å gjøre forskjell, som hun gjør. Til å være en helt.
- Jeg vet ikke hvordan. - Begynn med å reise deg.
Som resten av oss.
- Hva har skjedd med ham? - Han ble angrepet av en parasitt.
Hans vitale tegn forverres. Vi har ikke mye tid.
- Jeg er ingen lege. - Han trenger blod, fra deg.
- Mitt blod? - Fra en grønn marsboer.
- Det kan jeg ikke. - Jeg har ikke tid til overfølsomhet.
Du må hjelpe meg å redde ham.
Hvis J'onn visste det, ville han ikke ha ønsket dette.
Vi er ikke på Mars.
Hvis du sier nei på grunn av skikk, historie eller personlige grunner-
- spiller det ingen rolle nå. Han er døende.
Han kommer til å dø hvis du ikke hjelper ham. Vær så snill...
Du er hans eneste sjanse.
Takk.
"Mine herrer... Mine herrer, jorden er i fare."
"Ikke av klimaforandringer, men av forvirrede forskere"-
- "og liberale nyhetsmedier med sine feige undergangsprofetier."
Se deg for!
Stopp!
Jeg angrer allerede.
Vi er Parasite.
Si at du er på min side.
- Hvem er du? - Guardian.
- Mannen i varebilen, er du der? - Jeg er her.
Klokka sju i DEO Speedwagon.
- Han kommer tilbake. - Du vet hva du skal gjøre.
- Er du sikker? - Slutt å syte og stol på meg.
- Nå? - Nå!
Herregud, det fungerte!
Ja! Der fikk du, grimase!
Ta det rolig. Det går bra.
- Hvor er Rudy? - Han angrep en klimakonferanse.
- Mon-El gjør det han kan. - Alene?
- Hvor er konferansen? - Du kan ikke slåss mot ham igjen.
- Han tømmer deg for alt du har. - Jeg trenger uhåndterlig kraft.
Ta henne herfra, nå!
- Jeg støtter ikke planen. - Det kommer til å fungere!
- Det var sånn Tsjernobyl skjedde. - Det blir ikke noe Tsjernobyl.
- Kan jeg få litt hjelp? - Pokker!
Der er hun! Det er jenta mi.
Du vil forandre verden. Forandring er bra.
Når man endelig blir det man er ment å være.
Det var aldri meningen at du skulle bli dette.
Siste sjanse. La meg hjelpe deg.
Det finnes noe som heter for mye kraft. Plutonium 239.
Jeg beklager.
Er han...?
- Du kom. - Ingen er mer overrasket enn meg.
Takk.
Begge to.
- Bly? - Det må ikke bli for lett for deg.
- Hvem er du? - En venn.
Supergirl ødela skapningen-
- men det er den nye maskerte helten National City prater om.
Hvem er den mystiske Guardian?
Guardian?
Ikke så ille. Det kunne ha vært bedre.
Jeg vil hjelpe folk.
Hva passer bedre enn Guardian?
Du klarte deg bra i går da du stoppet den lilla menneskeeteren.
Du var heller ikke så verst, mannen i varebilen.
- Du vil visst fortsette med dette? - Ja.
- Du også. - Ja, det vil jeg.
- Hva er galt med oss? - Ingenting. Vi er helter.
Akkurat som Kara. Vi har ikke noe valg. Vi bare er sånn.
Skal vi holde det hemmelig for Kara? Det føles rart å lyve for henne.
Jeg forstår hva du mener, men jeg synes at vi bør det.
Iallfall til vi behersker det. Ellers prøver hun bare å stoppe oss.
Det kan hun også.
Lenge leve supervennene.
For supervennene.
Hvordan har du det?
Som om noen har prøvd å suge livet ut av meg.
- Ditt? - Alex sa at du trengte meg.
Jeg skal la deg hvile litt.
Bli. Bli.
Til du har sovnet.
- Hei, Maggie. - Danvers.
Jeg håpet at du ville komme. Vil du spille?
Jeg lurer på om du fortsatt vil by på den drinken du lovte.
Har du fortalt det til Kara?
Det har du gjort! Jeg er så glad på dine vegne!
Jeg spanderer i hele kveld. Hva vil du ha?
- Det der har jeg lengtet etter. - Jeg merker det.
- Var det ikke greit? - Du gjorde ikke noe galt.
- Men det er noe som er galt. - Vi er på ulike stadier.
Alt holder på å forandre seg for deg.
Alt kommer til å føles veldig forsterket og blendende.
Det bør du få oppleve selv, og ikke bare være sammen med meg.
Jeg bør ikke bli sammen med en nykommer.
Sånne forhold fungerer aldri.
Jeg er her for deg, men som en venn.
- Er det greit? - Ja.
- Mener du det? - Ja, det er greit.
- Ikke gå, Alex. - Vi sees.
Alex! Jeg ser at du er der. Slipp meg inn, er du snill.
Gå vekk, Kara.
- Hva er det som foregår? - Ingenting. Du burde ikke ha kommet.
Du kom ikke på jobb, så jeg ble bekymret.
Du har rett. Jeg bør dra dit.
- Vent, noe er helt klart feil. - Alt er bra.
- Handler dette om at du kom ut? - Nei.
Glem at jeg sa noe om det. Glem det!
Hvorfor det? Hva betyr det?
Det betyr at jeg gjorde en feil! Jeg tok feil.
Jeg skulle ikke ha sagt noe. Jeg skulle bare ha tiet.
Hva skjedde?
Hun liker meg ikke.
På den måten...
Kom hit.
- Jeg føler meg så ydmyket. - Nei, nei...
Jeg er stolt av deg.
Kan jeg hjelpe deg?
Jeg prøver å forbedre meg, så jeg vil gjerne hjelpe.
Velkommen til Cadmus.
Tekst: Kay Morten Magelie www.sdimedia.com