I april 1939 fryktet man at Hitlers anneksjoner-
-kunne utløse en ny verdenskrig.
USAs president, Franklin Roosevelt, sendte Føreren et telegram.
Han ba Hitler love å ikke invadere en lang liste med land-
-det neste tiåret.
Hitlers svar var utfordrende.
Finland, Litauen, Latvia, Estland,-
-Norge, Sverige, Danmark, Nederland, Belgia,-
-Storbritannia, Irland, Frankrike, Portugal, Spania,-
-Sveits, Liechtenstein, Luxemburg, Polen, Ungarn,-
-Romania, Jugoslavia, Russland, Bulgaria,-
-Tyrkia, Irak, Arabia, Syria, Palestina, Egypt og Iran.
Dette understøttes av hans syn på USA som degenerert.
At Roosevelt er imbesil, og at USAs hær er ingenting.
Roosevelt føler seg frem med Hitler.
Er Hitler en dynamisk og energisk, ny statsmann-
-som bare prøver å bygge opp et ødelagt Tyskland?
Eller planlegger han en angrepskrig?
Talen var mer enn latterlig- gjøring av Roosevelts henstilling.
Hitler fortalte tyske radiolyttere-
-at han hadde skapt større livsrom for Tyskland uten blodsutgytelse.
Men hans mål ville til slutt koste 60 millioner liv.
-Sieg! -Heil!
Hitler.
Hvem var mannen bak monsteret?
Mange deler av historien stemte ikke overens.
En tenårings-einstøing som ble til nasjonal helt.
For det tyske folk var han Messias.
Hvordan klarte han å oppnå det?
Alt var teater, alt var en forestilling.
Dette er et innblikk i livet til historiens mest forhatte person.
Hitler mente han var forutbestemt til å gjøre Tyskland stort igjen.
Denne troen ville snart drive ham til-
-å sende Tyskland inn i en ny verdenskrig-
-og seks år med nedslakting.
I april 1939 hadde Hitler skaffet seg kontroll over Tsjekkoslovakia.
Det feiret han med å avholde et over- dådig 50 års-selskap for seg selv.
Det bød på den største militærparaden i tysk historie.
Fem timer lang, 50 000 soldater og to millioner tilskuere.
På 50-årsdagen ser Hitler på seg selv som en Messias-figur.
Stor festivitas for å markere hans fødselsdag kjennetegner en diktator.
Det er ikke bare en triumf for viljen, men også for hans eget ego.
Det endeløse opptoget var bare begynnelsen på festlighetene.
Fra hele Tyskland sendte folk gaver til Hitler.
Gaver som mat, prydgjenstander, bøker.
I dikt fortalte de ham hvilken stor leder og helt han var.
Det de liker ved Hitler, er at han rev Versailles-traktaten i filler.
Bemerkelsesverdig at han klarte dette uten å risikere en verdenskrig.
Hans overkommando overøste ham også med gaver.
Deriblant statuer, malerier og veggtepper.
Til tross for all den overdrevne smigeren var ikke Hitler fornøyd.
Hitler mener at han er århundrets geni.
Han har nå blitt 50, men geniet har ennå ikke fått utfolde seg.
Derfor vil han invadere andre land og utrette noe.
Han føler at han har et mål i livet, og det må realiseres raskt.
Hitler kom til makten ved å manipulere bildet av seg selv-
-og nazipartiet.
Nå er han fokusert på å revolusjonere bildet av Tyskland.
Hitler vil omforme Berlin fra bare en hovedstad i Tyskland-
-til en verdenshovedstad. Han vil at Berlin skal bli-
-sett på som den dominerende byen i verden, bokstavelig talt.
Han ga det monumentale oppdraget til Albert Speer, hans fremste arkitekt.
En av hans få private venner.
Dette er øyeblikket da arkitekturens og erobringens verdener møtes.
Hitlers kontor, rikskanselliet, er en svært viktig bygning.
Den viser hvordan Hitler iscenesetter sin makt for utenlandske diplomater.
Tanken er at du må gå gjennom denne lange rekken av rom...
Til du når fram til midtpunktet i kanselliet.
En lang sal bygd etter modell av speilsalen i Versailles.
Midt i salen ligger Hitlers kontor.
Du må gå langt og lenger enn langt...
Før du kommer til punktet-
-der du skal møte, hilse på og prate med Hitler.
Det nye rikskanselliet var bare én del av Hitlers visjon-
-om en nazisuperby kalt Germania.
I mai 1939 var ikke Hitler opplagt til å kaste bort tiden.
Utenfor utenlandske øyne og det tyske folks synsvidde-
-klekket han ut en plan om å ta tilbake områder-
-han anså at tilhørte Tyskland.
Det er ingen tvil om at han vil invadere Polen.
For tyske nasjonalister er Polen et hellig område.
Tyskere mener at av alle tapene etter Versailles-freden,-
-er tapet av det gamle prøyssiske kjernelandet verst.
Disse stedene må kreves tilbake om Hitler skal-
-innta en plass i tysk historie.
Men Hitler hadde et stort hinder å forsere.
Britene har inngått en avtale med Polen-
-som garanterer deres uavhengighet og frihet.
Hitler går fra sans og samling.
"Jeg skal lage en lapskaus de garantert får i halsen."
En hovedingrediens i oppskriften var en allianse med Polens nabo i øst:
Sovjetunionen.
Han måtte alliere seg med en kommunistnasjon som han hatet.
Men de strategiske fordelene innebar at han ville inngå en handel.
Moskva 23. august 1937
Utenriksministrene von Ribbentrop og Molotov-
-inngikk en ikkeangrepspakt mellom de to nasjonene.
Denne pakten var et sjokk, ikke bare for hele verden,-
-men også for mange av dem rundt Hitler.
Fordelen for Stalin var at pakten holdt tyskerne på armlengdes avstand.
Josef Stalin, en mann som vanligvis ikke stolte på noen,-
-satte sin lit til Adolf Hitler.
Avtalen med Sovjetunionen i august 1939 er en av Hitlers genistreker.
Den gjør ham i stand til å gå i krig mot Polen-
-uten å måtte bekymre seg for en krig med Sovjetunionen.
Han slår seg på låret og ber om at man spretter champagnen.
Men som avholdsmann rører han den ikke.
Men nå skal det uansett feires.
Det sovjeterne ikke skjønte, var at Hitler hadde en skjult agenda.
Hitler er her en mestertaktiker. Han bryter alle diplomatiske regler.
Han inngår en avtale som han har tenkt å bryte.
Da Hitler skålte for fredsavtalen,-
-var han bare dager unna å sette i gang en verdenskrig.
Hitler trodde at hans skjebne var å kreve tilbake livsrom for Tyskland.
1. september 1939 ga han Wehrmacht ordre om å invadere Polen.
Han trodde at briter og franskmenn ikke ville overholde sine garantier.
Han måtte forhandle med Storbritannia og Frankrike om Tsjekkoslovakia.
Etterpå mente han at han hadde begått en tabbe.
"Våre fiender er småkryp. Dette vil jeg ikke gjenta."
Hitler hadde foretatt en total feilberegning.
To dager etter at hans styrker invaderte Polen-
-erklærte britene krig mot Tyskland.
Frankrike gjorde det samme seks timer senere.
Hitler tar feil. Han tror at Storbritannias pakt med Polen-
-er en bløff. Britene vil ikke gripe inn hvis Tyskland invaderer Polen.
Derfor er det et sjokk for Hitler når britene reagerer som de gjør.
Han er rasende.
Han beskylder Storbritannia for å ville utslette Tyskland.
Komisk naturligvis, men det viser hvor sint han er.
Britene var ikke de eneste som Hitler hadde feilbedømt.
Invasjonen i Polen endrer forholdet mellom det tyske folk og Hitler.
De begynner plutselig å få et glimt av Hitler som gambler.
Mange tyskere lurer nå på om han har gapt over for mye.
Tyskerne ønsker ikke krig.
De så på Hitler som en som kunne bringe tysk økonomi på fote igjen.
Få tilbake fred, velstand og sikkerhet.
De ville ikke delta i en ny verdenskrig.
Men det er dette Hitler vil gi dem.
For å berolige folk drar Hitler til den polske frontlinjen.
Han er hærens øverstkommanderende, og han vil bli sett som det.
Ikke bare sitte ved et skrivebord i Berlin.
Hitler går om bord i sitt pansrede førertog og drar mot fronten.
Han bruker det til å bli en slags slagmarkturist.
Han er egentlig ikke der som sjef for de væpnede styrker.
Han er der som politiker for å sole seg i eventuell tysk militær glans.
Når han er tilbake, viser han brautende frem støvet på buksene.
Nå er han frontsoldaten han var i første verdenskrig.
I løpet av en måned falt Polen-
-og ble delt mellom Tyskland og Sovjetunionen.
Nazi-Sovjetpakten ga Hitler frihet til å velge et mer ambisiøst mål.
Han spør styrkene om de vil invadere Frankrike.
Frankrike og Storbritannia vil være helt uforberedt.
Dette er øyeblikket da vi bør angripe.
Hærledelsen sier: "Vi kan bare ikke gjøre det."
Vi må først hvile ut, reorganiseres og omgrupperes.
De tyske generalene står nå under kommando-
-av en som ikke forstår stort av det de snakker til ham om.
Dette frembringer en tydelig spenning.
Hitlers militære sjefer var uenige om en invasjonsstrategi.
De gir ham to muligheter for å sende tyske styrker inn i Frankrike.
Noen støtter en konvensjonell tilnærming.
Et fremstøt fra nord gjennom Belgia.
Men noen offiserer ønsker en mer ukonvensjonell tilnærming:
De vil trenge seg inn mellom fransk- mennene i sør og britene i nord.
Dette er en dristig plan.
Hitler liker denne metoden.
Han er ingen erfaren offiser og har aldri foretatt militær planlegging.
Men noe ved dette overraskelses- momentet tiltaler ham.
10. mai 1940
Hitler våget å gamble.
Hans panserdivisjoner ruller gjennom Belgia, Luxemburg-
-og gjennom Nordøst-Frankrike.
Tusenvis av britiske soldater måtte evakueres fra Dunkirks strender.
Og på under sju uker-
-var deres seier over franskmennene fullstendig.
Alt dette gir Hitler en følelse av å være overlegen og uslåelig.
Og tyskerne føler at Hitler kanskje er et geni.
De tyske generalene så også Føreren i et nytt lys.
De begynner å tro at han kan ha noe magisk ved seg hva strategi angår.
Og Hitler selv er ikke i det minste i tvil om det.
17. juli 1940 Brûly-de-Pesche i Belgia
I Hitlers øyne var seieren over Frankrike utelukkende hans verk.
I denne filmen fra hans belgiske operasjonsrom-
-gjør han dette klinkende klart for sine militære sjefer.
Vi ser her generalen med blokken sin,-
-men Hitler sier: "Dette er min seier."
Og han stjeler pennen ut av generalens hånd.
Han vil ta eierskap over seieren.
Se på hodene tett sammen i denne sekvensen.
Hitler holder sitt hode på linje med generalens og sier: "Dette er mitt."
Frankrike var erobret, og Hitler var innstilt på maksimal hevn.
Ingen steder ser vi det teatralske ved ham og hevnfølelsen bedre-
-enn når franskmennene må undertegne våpenhvileavtalen-
-i jernbanevogna i Compiègne.
Det var omhyggelig iscenesatt for å ydmyke franskmennene maksimalt.
En utrolig symbolsk handling.
I den jernbanevogna-
-tvang franskmennene tyskerne til å inngå våpenhvile i 1918.
Jernbanevogna hadde stått på museum i 20 år.
Hitler fikk hentet den tilbake til stedet der våpenhvilen ble inngått.
Hitler hadde drømt om å ta hevn over Versailles-traktaten.
Og han utnyttet det maksimalt.
Han tvinger de franske generalene til å sitte i den vogna.
Og han lar dem vente.
Han sier ikke ett ord på ti minutter.
Og så går han ut når generalene hans leser opp betingelsene.
De må undertegne et dokument. Hitler har seiret fullstendig.
Den største dagen i hans karriere.
Han har utkjempet 1. verdenskrig på nytt med et mer vellykket resultat.
To dager etter foretar han sin første og eneste tur til det besatte Paris.
Etter Frankrikes nederlag besøker Hitler Paris med to arkitekter,-
-Albert Speer og Giesler.
Hans første tanke hadde vært å straffe franskmennene-
-ved å ødelegge hovedstaden.
I stedet tenker han at han kan overgå Paris' skjønnhet.
Han trenger ikke ødelegge den. Han vil stille den i skyggen.
I Berlin vil han skape Germania.
En by som er enda mer praktfull.
Hitler besøker også Napoleons grav.
Ingen tilfeldighet. Han identifiserer seg med en mann som Napoleon.
En stor, militær leder som erobret mange land.
Slik ser også Hitler på seg selv.
Han visste at han som Tysklands frelser ville bli mottatt med eufori.
Med allmakt var han nå klar til å slippe løs all verdens ødeleggelse.
Den 6. juli 1940, to uker etter lynseieren over Frankrike,-
-vender Adolf Hitler tilbake til Berlin som erobrerhelt.
Akkurat som da Cæsar vendte tilbake til Roma.
Hitler er nå en erobrerkeiser, en Messias-figur.
Tyskerne hilste krigsutbruddet med uro. Det var ingen entusiasme.
Den engstelsen var modifisert av den lette og raske seieren i Polen.
Men nå er den helt borte.
Hitler blir mottatt med jubel i Berlin.
En av de største dagene for enhver statsmann i det 20. århundre.
Han lever på energien massene gir ham.
Den gjør ham sterkere for hvert "Sieg Heil",-
-for hver utstrakt arm, for hver blomst han får.
Den gjør ham guddommelig.
Stans bildet her. Hitler tar tak i rekkverket.
Han lener seg mot mengden, han suger det til seg.
"Dette fortjener jeg."
"Dette har jeg jobbet hele livet for. Nå er jeg fremme."
La oss se på Göring. Han står her og gliser.
Han er ikke helt sikker: "Jeg vet ikke hva jeg skal gjøre med dette."
Det er forskjellen på en mer normal person og en med stormannsgalskap.
Den 10. juli 1940-
-gir Hitler Göring i oppdrag å teste deres eneste gjenværende fiende:
Storbritannia.
Luftwaffes oppgave var å ødelegge britiske skip og havner.
Etter ni dagers flyangrep fra Luftwaffe-
-tvinger Hitlers tro på egen skjebne ham-
-til å komme med en appell til Winston Churchill.
Herr Churchill burde kanskje gjøre et unntak-
-og tro på meg som profet når jeg sier-
-at et stort verdensrike skal styrtes om kull.
Etter Paris' fall var Hitlers problem hva han skulle gjøre med britene.
Hitlers syn er delt. På sett og vis beundrer han Storbritannia,-
-men på den annen side er britene hovedfienden som skal knuses.
Jeg føler meg nå forpliktet av min samvittighet-
-til nok en gang å appellere til den engelske fornuft.
Jeg kan gjøre dette-
-fordi jeg ikke ber om noe som beseiret, men som seierherre.
Det er ikke et fredstilbud. Han åpner døra litt og sier:
"Kom til konferansebordet, så kan vi begynne å diskutere ting."
Jeg ser ingen tvingende grunn til at kampen skal fortsette.
Men det er uklart hva Hitler har i tankene.
Det er ikke overraskende at britene avviser det.
Hitler visste at han bare kunne få Churchill til forhandlingsbordet-
-ved å bruke makt.
I august 1940, idet slaget om Storbritannia raste,-
-ville han styrke sin stilling andre steder.
Til tross for ikkeangrepspakten-
-følte Hitler at tiden var inne til å invadere Sovjetunionen.
Han misliker at britene ikke vil ha fred. Hva skal han gjøre med det?
Stalin rykker nå inn i Øst-Europa.
Hitler tror at en rask invasjon vil skaffe ham ekstra ressurser.
Dermed kan han gi britene nådestøtet.
Invasjon av Sovjetunionen vil virkeliggjøre et ideologisk mål-
-som han først skisserte i "Mein Kampf" 16 år tidligere:
Å ødelegge jødisk bolsjevisme.
Sovjetunionen og Hitler kunne ikke forbli partnere lenge.
Og bestemt ikke venner.
Hitler føler seg forutbestemt til å knuse kommunismen-
-og bygge et storgermansk rike mot øst.
Mars 1941.
Til tross for flyangrep mot britene og invasjonsplaner mot Sovjet-
-var Hitler fortsatt sykelig opptatt av sin profil utad.
Han ba utenlandspressen lage en reportasje-
-om hans liv som bayersk godseier.
Det er ironisk at mens han overvåker fryktelige grusomheter mot jødene-
-og større bruk av konsentrasjonsleirer i Tyskland,-
-blir hans internasjonale ry polert av blant annet New York Times.
De viser ham sammen med sine hunder og hele sitt følge oppe i Berghof.
Det antyder hvor langt ute på jordet Hitler er i ferd med å komme-
-når han tror han kan få andre land,-
-som er fiendtlig innstilt til ham, over på sin side.
Mens hæren gjorde seg klar til å invadere Sovjet,-
-tenkte Føreren mye på navnet på offensiven.
Nok en gang lot han seg inspirere av sine barndomshelter.
De opprinnelige invasjonskodenavnene var faktisk ganske trivielle.
Det var Fritz og Otto.
Men Hitler syntes ikke at disse navnene var symbolske nok.
"La oss bruke navnet Barbarossa,-
-etter keiseren av det første tyske rike."
Han knytter seg opp mot teutonermyten-
-om kampen mot slaverne:
"Vi må som nasjon beseire dem for å kunne overleve."
12. november 1940-
-holdt Hitler et møte med sovjeterne, denne gang på tysk jord.
Stalin sender den sovjetiske utenriksminister Molotov til Berlin.
Fra Stalins ståsted er dette en anledning til å fornye pakten.
Hitler vil prøve å finne ut hva Stalin har i tankene nå.
Det gjelder å berolige Sovjetunionen til tiden er inne-
-for Hitler til å invadere Sovjetunionen.
Hitler er en stor taktiker og stor sjakkspiller.
Han går til dette møtet for å spille ut Molotov.
Hitler ville holde Sovjetunionen vekk fra Øst-Europa,-
-så han kunne sikre seg det selv.
Han tilbød Molotov områder fra det britiske imperiet i stedet.
Han lover Molotov India, et område han ennå ikke har erobret.
Men i Vjatsjeslav Molotov sto Føreren overfor en gedigen motstander.
Molotov er en tøffing, en tøff forhandler.
Han peprer Hitler med svært presise spørsmål. Han gir seg ikke.
Hitler er alltid den som skremmer, som roper og peker.
Han får folk til å skjelve. Nå spiller Molotov det samme spillet.
Hitler skjelver av sinne fordi han gjør en dårlig figur.
Molotov dro med mange ubesvarte spørsmål.
Men til Hitlers fordel ante han ikke en forestående krig.
Hitlers plan for en ny orden i Europa ledet av den ariske rase-
-så ut til å være i rute.
11. mai 1941.
Den solfylte dagen er i ferd med å mørkne for Tysklands store leder.
Det kom et brev fra stedfortredende fører Rudolf Hess.
Han er en av Hitlers mest lojale håndlangere.
Men han er en smule patetisk, og nå er han ute på dypt vann.
Hitler begynner å ta ham av banen.
Hess vil gjøre sitt for å gjenvinne Førerens hengivenhet.
Han vil gjøre noe stort for å imponere Hitler.
Hess skrev at han hadde fløyet til Storbritannia på egen hånd-
-for å få til en fredsavtale.
Når Hitler hører at Hess har fløyet til Skottland, går han berserk.
Han er så sint at han utstøter et dyrisk skrik.
Dette gjentar seg ofte. Når noe går dårlig, får han sammenbrudd.
Han ser på det som et personlig svik.
Politisk sett vil dette føre til alskens problemer.
Hans nærmeste kamerat prøver å skape fred med britene.
Vil Hess slippe katta ut av sekken angående invasjonen i Russland?
Dette må ha vært et enormt sjokk for Hitler.
Etter flere forsøk-
-fant Hitler på det han trodde var den beste dekkhistorien.
Han kunngjorde at Rudolf Hess hadde gått fra vettet.
Hvis din høyre hånd foretar en så idiotisk reise,-
-fremstår regimet som latterlig.
Og det var reaksjonen man kunne se i filmaviser-
-da Hess ble tatt til fange.
Den forbløffende historien om Førerens stedfortreder.
Hva som ligger bak episoden, får vi nok vite når den tid kommer.
Når det gjelder naziledere som kommer hit for å overgi seg,-
-er det bedre jo flere de er.
Hitler frykter at hans troverdighet vil bli redusert så mye-
-at han aldri kommer seg igjen.
Derfor får han raskt til et møte med partiledelsen-
-for å styrke sin autoritet: "Se, alt er som før."
Etter Hess innkaller Hitler 70 av sine fremste partifeller.
I en tårefylt tale krever han deres lojalitet. Emosjonell utpressing.
Hess-episoden gir Hitler en lærepenge.
Ingen må komme ham for nær. Det blir ingen ny stedfortredende fører.
Hitler avskaffet Hess' stilling som stedfortredende fører.
Litt etter litt reduserer han muligheten for-
-at en annen i nazihierarkiet-
-skal hjelpe ham med å ta avgjørelser eller påvirke avgjørelsene.
Og midt i en verdenskrig er ikke det nødvendigvis bra.
Stresset som følge av krisen forverrer Hitlers helseproblemer.
Hitler har i årevis vært plaget av utallige medisinske lidelser.
Han har alle slags stressymptomer.
Han lider av søvnløshet, han har mageproblemer-
-og er plaget av eksem.
Disse forholdene fikk ham til å søke medisinsk behandling.
Under krigen ble han stadig mer avhengig av medisiner,-
-foreskrevet av dr Theodor Morell,-
-hans livlege siden 1936.
Folk rundt Hitler misliker Morell.
Han stinker og er skitten. Instinktivt mistror folk ham.
Hitler glefser tilbake: "Jeg har ikke ansatt ham på grunn av duften."
"Men fordi han kan helbrede meg."
Hitler hadde blant annet kronisk bihulebetennelse.
For det ga dr Morell ham kokain.
Dr Morell gir ham det vi i dag kaller harde narkotiske stoffer.
Det forklarer trolig de plutselige, frustrerte utbruddene-
-som kommer hver gang han får dårlige nyheter.
Hans militære stab tør nesten ikke servere ham dårlige nyheter.
Hitlers kropp er en cocktail av medisiner.
De reagerer på merkelige måter inne i ham.
De skaper i stigende grad merkelig og psykotisk oppførsel.
Mai 1941.
Da Hitler forberedte invasjonen av Sovjetunionen,-
-innarbeidet han sine rasistiske og ideologiske vendettaer i planene.
Han utstedte sine såkalte kriminal- forskrifter til de væpnede styrkene.
Han gir forskrifter som frikjenner soldatene-
-fra søksmål hvis de dreper sivilister.
Derfor kalles de kriminalforskrifter.
Han ville til syvende og sist gjøre opp med jødene og bolsjevikene.
Kriminalforskriftene var beregnet på disse to gruppene.
Det er en besynderlig avstand mellom Hitler som i sitt hovedkvarter-
-ber om brutalitet mot russerne-
-og frontsoldater som samler landsby- boere i en låve og brenner dem inne.
Det viser hvor likegyldig han er moralsk-
-overfor følgene av det han ber folk gjøre.
Og det er drap. Drap på sivile, barn inkludert.
Det gir en antydning av hvor amoralsk Hitler har blitt i 1941.
Berlin 21. juni 1941
Natten før invasjonen-
-var Hitler hjemme sammen med Albert Speer.
Han hører på sin yndlingsmusikk, "Les Préludes" av Franz Liszt.
Han sier til Speer: "Hør på den, for den får du høre ofte heretter."
Dette blir fanfaremusikken for seieren over russerne.
Han er sikker på å vinne.
Den 22. juni 1941-
-beordret Hitler 3 millioner soldater å marsjere inn i Russland.
I likhet med Napoleon før ham utkjempet han nå en tofrontskrig-
-for å kunne erobre Europa.
Han tror han er usårbar.
Hitler ser på Sovjet som et nødvendig oppgjør mellom godt og vondt.
Hitlers rasistiske sinne ble sluppet løs på både Sovjetsoldater og sivile.
Jøder, sigøynere, slavere, bolsjeviker.
Menn, kvinner og barn ble massakrert av SS-
-mens den tyske hæren rykket frem.
Han tror at den ariske rases frelse går gjennom jødenes nederlag.
På dette stadiet er drap på millioner uproblematisk for Hitler.
Han innleder tidenes største militære felttog,-
-og det fører til millioner av døde.
Hitler liker å se på seg selv som en bohemaktig figur.
"Jeg vil heller rusle rundt i Italia enn å føre krig."
Han er krigfører, men har også en myk side som maler.
Det er bare vås. Hitler har et krigsbegjær.
Han sier at tysk seier skal vinnes med blod.
I november 1941-
-rykket millioner av tyske tropper gjennom Sovjetunionen.
Det var den største hæren som noensinne var mobilisert-
-for ett enkelt felttog.
Hitler overvåket invasjonen fra de tette skogene i Øst-Preussen-
-i sin nye kommandosentral, "Ulvehiet".
Hitler tenker mye på at han må vise seg som frontgeneralen-
-i kontakt med egne tropper. En som suger til seg krigens virkelighet.
Stedet er ugjestmildt, og Hitler, med sine ondartede sykdommer-
-og hypokondri, har ikke lyst til å være der.
Han vantrivdes på sånne steder.
Ingen ville valgt å oppholde seg der. Det lå avsides til.
Det var plaget av mygg, og man måtte holde ut med Hitler.
Hitler var ikke i stand til å holde fast på en ramme.
Tidsrammen der var et konstant problem.
En situasjonsrapport i 12-tiden. Den varer et par timer-
-etterfulgt av en lunsj og en ny situasjonsrapport.
Offiserene begynner å kjede seg. De må skjule gjesp.
Disse bildene er tatt av Walter Frentz,-
-Førerens private fotograf.
De maskerte hans svakheter som øverstkommanderende.
Generalene prøver å gå utenom ham og utføre sine operasjoner likevel.
Han forkaster mange analyser som avgis sent på ettermiddagen.
Så ser han distré over dem og fatter noen dårlige beslutninger.
Dette er en fyr som ikke på noen som helst måte er-
-kjent med de fysiske realitetene på østfronten eller vestfronten.
Den 5. desember 1941-
-drakk Hitler te og så på film.
Hans fem måneder gamle angrep på Sovjetunionen har begynt å rakne.
Motangrep fra Den røde hær tvinger de tyske troppene tilbake fra Moskva.
Han trodde at han kunne invadere og erobre Sovjetunionen på noen måneder.
Det er helt absurd og urealistisk.
Hans kaotiske lederskap får umiddelbare følger for Tysklands hær.
To dager senere angrep japanerne amerikanske styrker i Pearl Harbor.
Japanerne har angrepet den amerikanske marine.
USA må føre krig i Det fjerne østen.
Tyskland får dermed tid til å vinne krigen i Europa.
Når han hører om Pearl Harbor og at han har fått en ny alliert-
-i denne store striden som raser, blir han euforisk.
11. desember 1941
Fire dager etter Pearl Harbor talte Hitler til sine underordnede,-
-Riksdagen og utsendinger fra Italia og Japan.
Tyskland, Italia og Japan vil sammen føre krigen mot USA og England-
-med alle de midler de har til rådighet til de går av med seieren.
Hitler erklærte USA krig.
Enhver normal tilskuer må være aldeles forbløffet-
-over selvgodheten som Hitler hilser USAs inntreden i krigen med.
Hitler gir blaffen.
Hans motargument var at amerikanerne støttet britene likevel.
Krigen kommer før eller senere, så hvorfor ikke nå?
Da tar du beslutningen. Du lar ikke USA erklære krig.
Du erklærer USA krig.
Hitler lever nå i fantasiens verden.
Hitler er ikke bare villedet og arrogant,-
-men også helt paranoid.
Blant hans villfarelser var hans permanente tro på-
-at jødene var ansvarlige for alle hans vansker.
Hitler mener at USAs inntreden i krigen-
-var nok et eksempel på dette internasjonale jødiske komplottet-
-gjennom banker, media og politiske eliter.
De rotter seg sammen mot ham.
Og som ved alle gode sammensvergelsesteorier-
-er det ett underliggende tema:
Bak truslene fra øst og vest-
-står den lumske jødefiguren.
Hitler går fra forstanden. For ham gir alt dette mening.
Mens Sovjet forberedte seg på å slå tilbake,-
-holdt britene stand, og USA var klar til å gå inn i krigen.
Hitlers vei til seier var blokkert.
Men Tysklands messianske diktator forutså fortsatt triumf.
For Hitler var dette ideologiske korstoget-
-verdt at millioner av liv ble ofret.
Dette er en som er umenneskelig. Dette er en som ikke lar seg stanse-
-i kampen for å forbedre sin egen og Tysklands stilling.
Hitler har bestemt seg for å trekke med seg alle i fallet.
Herfra er det ingen vei tilbake.