Tidligere:
Hva var det?
- Jeg har kjempet med kappen i tre år. - Jeg kan hjelpe deg med det.
På Mars kalte vi det za'alet.
- Det betyr "hukommelsens forfall". - Demens.
Verdensmorderne står sammen under Reigns fane.
Nå må vi bare finne dem.
Jeg tror at det er noe galt med meg.
- Jeg får hukommelsestap. - De sammenfaller med noe.
Stille!
Sam, jeg vet hva det er med deg. Jeg skal hjelpe deg.
Start innspilling. Dag tre med pasienten.
Foreløpig karyokinetisk anomali-
- som bekrefter min hypotese om at hun er mutert til det andre.
Pasienten er bedøvet. Supplerende prøver krever bevissthet.
Jeg avbryter derfor bedøvelsen på pasienten.
Avbryt innspillingen.
Når du våkner... må du være så snill å være Sam.
- Begynn. - Astronaut!
- Spasertur i rommet! - Vent, det der gjelder ikke.
- Hvorfor det? - Du skifter jo form, pappa.
- Menneskeleker har så mange regler. - Du brøt ikke noen av dem.
Det gjør ingenting. Vi knuser dem likevel.
Marsmenneskefaren slår til.
- Marsmenneskefaren? - Pappajegeren fra Mars, da.
- Vi trenger mer vin. - Jeg skal hjelpe deg.
- Jeg er glad dere kom. - Det er jeg også.
En film? Ni ord.
- Faren din er sterk. - Han takler det bedre enn jeg gjør.
Han gjør alt han kan for å holde hjernen i gang.
"Kokken, tyven, hans kone og hennes elsker!"
- Hva da? - Ingen tankelesing, pappa.
Du anklager meg for juks, men du skal ikke si noe.
Min sønn ventet til jeg gikk, og i det øyeblikket -
- flyttet han stykkene på ok'rock'tock-brettet.
Da jeg tok ham på fersken, skyldte han på sin liksomkompis.
- Hva var det han het? - Hadde du en liksomkompis?
Ja, det hadde han.
Du sa at han var en rakker fra den femte dimensjon som flyttet dem.
Hva het han?
- Zook. - Zook! Det var Zook!
Det var deg.
Vent litt.
- Det er bråk i sentrum. - Tilbake til saltgruven.
Hva er det? Jeg liker denne skjorten.
- Holder ikke på spriten. Hva skjedde? - Hun begynte å slå i stykker stedet.
Få alle sammen ut. Jeg tar meg av henne.
Jeg hadde rekorden på den.
Hun er kalanori. Ustraffet.
Demos sa at hun ikke ble provosert.
Kalanorier er synske. Empater.
Hun fikk kanskje inn signaler fra en annen synsk.
Jeg ser ingen psioniske uregelmessigheter.
Hun slo i stykker baren.
Arten får lett utbrudd ved astronomiske hendelser.
- Som? - Merkur i retrograd bevegelse.
- Som astrologi? - Mer endringer som påvirker hjernen.
Men jo da, astrologi.
Sett henne i arresten. Vi har verdensmorderne å håndtere.
- Noe nytt? - Vi sporer Purity og Reign med alt.
- De er sporløst forsvunnet. - Ikke et pip, som musen sa.
- De leter kanskje etter Pestilence. - Som vi ikke vet noe om.
Erfaringen tilser at Pestilence burde være lettest å se.
Det representerer sykdommer, gammeltestamentlige greier.
Winn...
Dette teller nok.
- Brainy og Imra undersøker det. - Fint, jeg hater kulde.
Jeg er tynnhudet. Og elvene av blod, da.
Og hvis Reign og Purity finner Pestilence?
- Det gjør de ikke. - Vi er klare.
Det er på tide å begynne å trene. Lær meg å slåss i framtiden.
Jeg tror at det er på tide å gjøre deg til legionær.
- Slapp av. - Hvor lenge har jeg sovet?
- Hvor er Ruby? - Med barnevakten. Hun er trygg.
Hva er galt med meg?
De fleste blodprøvene var normale.
Jeg så også på celledannelsen.
Det fins spor av en cellemutasjon som jeg bare har sett hos insekter.
Det tyder på metamorfose.
Når du får hukommelsestap, later kroppen til å forandre seg cellulært.
- Forandres til hva? - Til henne. Reign.
Jeg er ikke et romvesen. Jeg blør og blir syk.
Ifølge papirene er jeg fra Scranton. Jeg må til datteren min.
Vent. Jeg antok at det kom til å bli vanskelig.
Jeg lagde en tidslinje over hukommelsestapene. Første...
Og neste...
Og neste... og neste...
Dette var en tabbe. Jeg må til datteren min.
Tuller du, Lena? Slipp meg ut.
Det kan jeg ikke.
Du ba meg om å hjelpe deg.
Hun slåss ikke, hun jager. Alt er kraft og aggresjon.
Stopp.
Ja, Brainy satte det sammen av alle bildene vi kunne finne.
Det der er så kult. Framtiden er kul!
Velkommen til 3000-tallet.
Hva er vitsen?
Betong gjør ikke noe mot meg som ikke hennes never kunne klare.
Hun leker med maten.
Det var sånn jeg beseiret henne. Kan vi spole tilbake?
Hun slår meg i musklene på et vis.
All kraften kommer fra bakken, fra den støttefoten.
Hun bryr seg ikke om fotarbeid.
Så når hun sikter høyt, har jeg sjansen.
Det er der kappen din kommer inn.
Hvis hun vil være okse, får du være tyrefekter.
Jeg har gjort noe utrolig.
- Har du funnet Pestilence? - Jeg har gjort noe greit nok.
Jeg har fikset drakten din.
Får jeg si det? På med drakten.
Jeg kjøpte med meg lunsj.
Du er bekymret for noe, min sønn. Kom med det.
Det er bare... Hvordan har du det?
Jeg har aldri hatt det bedre. Ok'rock'tock er bra for hjernen.
Ja visst. Hukommelse, strategi...
Det er mer enn som så. Det hører tankene mine.
Jeg får kontakt med forfedrene når jeg beveger meg på brettet.
Jeg konsentrerer meg. Tankene får ro.
Det er bra. Det er bra. Og hjelper det?
Du spurte for 12 timer og 46 minutter siden.
- Frykter du at jeg er blitt verre? - Nei.
Det er bare det at...
Vi tok inn en kalanori som fikk et psykisk sammenbrudd på en bar.
- Jeg syntes at jeg følte noe. - Var det deg?
Du vet at jeg har gjort ta'ar ka'riq for å hindre minnet fra å flykte.
Du burde ha sagt noe om kalanorier.
- Jeg beklager, far. - Jeg skal være mer forsiktig.
Kom og spill med meg. Jeg blir aldri lei av å slå deg.
Jeg må tilbake til jobben. Ta det med til DEO, så spiller vi etterpå.
Jeg skal bare spille ferdig mot Zook.
Han var her.
- Hvor er han? - Pappa...
- En spøk. - Ikke morsomt, pappa.
Det syns du bare fordi du ikke så ansiktet ditt.
Har du tenkt på det jeg sa?
Jeg blir pysete når Ruby ber meg drepe en edderkopp.
- Kan du tro at jeg dreper folk? - Det tror jeg ikke.
- Lider jeg av personlighetsspaltning? - I prinsippet, ja.
Reign er en separat eksistens.
Når hun overtar, mister du all bevissthet, DNA-et blir et annet.
Du må forstå at jeg ikke ville ha sagt det hvis jeg ikke var sikker.
Dette er for at jeg ba deg om hjelp.
Hva mener du?
En onkolog ser kreft.
En kirurg skjærer en opp.
En Luthor sier at man er en superskurk.
Hva er det?
Si til ham at jeg ringer tilbake. Hvor sa du at han var?
James, du burde ha ringt først.
Jeg prøvde det i en uke. Jeg tenkte at dette ville gå bedre.
Jeg er midt i en krise.
Jeg beklager. Er alt som det skal?
En av mine ansatte ba meg om hjelp med et problem.
Nå vil de ikke akseptere løsningen.
- De trenger visst en intervensjon. - Jeg har prøvd.
Jeg hadde en romkamerat da jeg studerte på college.
Han var en kjernekar, men begynte å ta stoff.
Han kom hjem midt på natten og ramponerte stedet.
Jeg prøvde å si at han hadde problemer, men han lyttet ikke.
Så jeg ryddet bare opp.
- Innrømte han noensinne problemet? - Det er det som er saken.
Uansett hvor gjerne man vil hjelpe, kan man bare holde opp et speil.
Du har alltid sagt at jeg stelte meg vel.
Dette er som i gamle dager. Vi trener igjen.
Jeg måtte nesten tvinge deg. Du ville ikke bli noen helt.
Og nå...
Vi har nådd langt.
- Er du klar? - Jeg ble født klar.
Bruk føttene dine mot henne.
- Kan kappen min gjøre det der? - Ja.
- Jeg visste ikke det. - Ikke jeg heller, i tusen år.
Vi undersøkte din for denne. Det er kryptonsk metamateriale.
- Smart-tøy. - Vis meg det.
Pappa, nå som du er her, kan jeg vel la Alex ta noen prøver på deg?
Nei, nå skal jeg be.
- Noe om verdensmorderne? - Ingenting.
Du kan ta en pause. Jeg tar over en stund.
- Jeg vet hva jeg gjør, Schott. - Jeg sa ikke noe annet. Gå herfra nå.
Balaroq ta'ariq.
- Helsike. - Støtt deg med bakfoten.
- Hvorfor fungerer det ikke? - Jeg vet ikke.
Balaroq ta'ariq...
- Jeg burde fikse det. - Ikke vær så streng mot deg selv.
Første gang du trente meg, kastet du rundt meg som en sekk.
- Jeg var... - Bakfull. Du var i bakfull.
- Jeg hadde glemt den biten. - Kan vi fortsette å trene nå?
Balaroq ta'ariq...
Jeg programmerte systemet. Jeg la inn alle parametere for å spore dem.
Jeg tror at det gjør meg til eksperten.
- Slå. - Vi burde kanskje -
- ta'ariq. Balaroq...
Vi andre var eksperter før du kom inn som Supergirls venn.
Hvis du hadde bestemt, hadde vi lurt på om Reign var et romvesen.
Balaroq ta'ariq, balaroq ta'ariq...
Din innbilske seriemordersønn!
Kara?
Slipp meg nå!
- Jaså? Har du holdt en pistol før? - Jeg holder en nå.
Dere!
Kutt ut, nå!
- Jeg må alltid hjelpe deg. - Pell deg vekk!
Kutt ut! Kom igjen! Slipp ham!
- Hva pokker hendte? - Psykisk anomali. Jeg beskytter dere.
- Herregud, Winn. Er du uskadd? - Det føles som om jeg blør.
- Demos, jeg er fryktelig lei for det. - Jeg beklager det jeg sa.
Jeg syns at du er kjempesmart. Du er flink.
Dette gjorde kalanorien i baren.
- Hun trenger mer vakthold. - Det er besøkstid ennå.
Agent Schott, hent og kalibrer om hemmerne vi brukte mot Psi.
- Jeg tar forholdsregler nå. - Kom.
Det var fint at du kom i tide.
Ja, det var bra.
Jeg har aldri følt noe lignende. Noe var inne i hodet mitt.
Jeg kunne ikke kontrollere det.
- Går det bra? - Jeg kjente det.
- Ble du påvirket? - Jeg slo Mon-El... hardt.
Vi trente, og jeg ble frustrert da jeg ikke fikk det til.
Han tok opp at jeg lærte ham opp. Da kom raseriet.
- Er du sikker på at du var påvirket? - Hva mener du? Selvsagt.
Dere har en del usnakket.
- Du bør nok ikke trene med ham. - Det er latterlig.
Nei, problemene jeg hadde med Mon-El, har jeg lagt bak meg.
Forholdet vårt er yrkesmessig. Det handler bare om å ta Reign.
Nei, nei...
Fort, legg henne i sideleie. - Stå forberedt på sykestuen.
Balaroq ta'ariq...
- Hva sier hun? - Jeg vet ikke, men det er marsisk.
Jeg vil bare komme hjem. Vær så snill, Lena, slipp meg ut.
Jeg vil få deg hjem til datteren din like mye som du vil. Tro meg.
Jeg prøver bare å beskytte deg. Dere begge...
Jeg har sagt at jeg ville ha husket om jeg hadde skadet noen.
Du har rett. Du ville ha husket det.
På et dypt plan ville du ha følt hva du hadde gjort.
Når du ser dette, husker du hvordan det var å overfalle Morgan Edge?
Jeg skulle ha sett det på nært hold.
Ikke? Ingen minner?
Supergirl? Den er vanskelig å glemme.
- Knyttneven din traff noe så hardt. - Dette er galskap.
Hvordan føltes det å slite mennene i biter og dra dem over stranden?
Hvorfor gjør du dette? Hvorfor?! Jeg vil bare hjem til datteren min.
- Skulle jeg latt deg komme nær Ruby? - Hvordan våger du!
Hvordan føltes det å bo der og spille moren hennes?
Se henne sove, så sårbar, -
- og vite at du kunne rive henne i stykker når som helst?
Du er ingen mor. Du er et uhyre. Du får aldri mer treffe Ruby.
Slutt!
- J'onn, visste du det? - Jeg ville ikke tro at det ble verre.
Faren min har brukt en marsisk teknikk-
- for å flytte minner og følelser til den friske delen av hjernen.
Men det krever enorme mengder energi, -
- og iblant kan synske lekkasjer skje. Jo sterkere, desto større lekkasje.
Andre synske arter, som kalanorier, føler det først.
Når et anfall blir intenst, kan det påvirke alle i umiddelbar nærhet.
Jeg tok Myr'nn til DEO og trodde at jeg kunne beskytte dere, men...
Faren min er sint over det som skjer med hjernen hans.
Aggresjonen ble overført til dere.
Kan du ikke dempe det med teknologi?
Han har støttet seg til hjernen sin i hele sitt liv.
Først som teolog -
- og så som fange.
Den holdt ham i live i 300 år. Han var innelåst, men likevel fri.
Denne teknologien ville ha gjort ham avhengig av meg.
Han mister det de hvite marsboerne ikke kunne ta: hans uavhengighet -
- hans verdighet.
Jeg husker at jeg satt på kjøkkenet da min mor fikk telefonen-
- om at min bestemor hadde kjørt på rødt lys.
Ingen ble skadet, takk og pris.
Noe av det vanskeligste moren min hadde gjort, var å ta bilnøklene.
Hun skjelte ut mamma og gråt.
Hun var i en ny situasjon, en voksen som ble behandlet som et barn.
Det var ubehagelig og smertefullt, men det måtte gjøres.
Det var for hennes og alle andres sikkerhets skyld.
Jeg kan takle de aller tøffeste, men å snakke med faren min om dette...
Jeg vil ikke ta fra ham mer enn det han allerede har tapt.
Jeg fikk ham akkurat igjen.
Ta'ar ka'riq gjør ham slik som den jeg alltid har kjent.
Jeg vil ikke gi opp det.
Min onkel Jor-El pleide å si: "Sønnen blir faren og faren sønnen."
Hvorfor gjør du dette? Jeg vil hjem til datteren min.
- Skulle du ha fått komme nær Ruby? - Hvordan våger du!
Hvordan føltes det å spille moren hennes?
Du er ingen mor. Du er et uhyre. Du får aldri mer treffe Ruby.
Slutt!
Herregud! Skru av!
Du var nødt til å se det med egne øyne.
Alle de menneskene...
Det var ikke din feil. Du hadde ingen kontroll.
Da du ble forvandlet, fikk jeg litt av Reigns DNA. Kunnskap er makt.
Vi skal få deg gjennom dette.
Alt i orden.
- Fotarbeidet ser utmerket ut. - Takk.
- Du... slo til meg. - Ja.
- Det føltes ikke som sparring. - Jeg er lei for det.
Jeg tror at det var Myr'nn.
- Hvorfor ble ikke du påvirket? - En legionring fungerer som skjold.
Enda en frynsegode fra framtiden.
Er du sikker på at det var alt? Ingenting mellom oss?
- Jeg trodde at det var bra, men... - Alt er i orden. Dette er bra.
Det er verdensmordere der ute. Nå må vi prøve dette.
- Jeg er klar. - Greit.
- Hvorfor tok du meg med inn hit? - Bare for å snakke.
Jeg foretrekker bønnerommet, eller enda bedre, å dra hjem.
Det går dessverre ikke.
Du kjemper med sykdommen, og bølger har lekket ut. Det påvirker folk.
Nei... jeg ville ha merket om de gjorde det.
Jeg har ikke gjort noe galt. Jeg ville aldri ha gjort noen ille.
Ingen tror at du prøver å gjøre dem noe vondt.
Den skjedde med kalanorien.
Kalanorien? På denne planeten?
- Hvor sa du ingenting? - Vi snakket om det.
- Det gjorde vi ikke. - Du glemmer.
Nei, jeg tar kontroll over det.
Jeg er redd for at du ikke klarer det, ikke helt alene.
Du våger ikke å si til faren din hva han takler og ikke takler!
Fint, du senket ikke skulderen.
Vi overlevde et svart hull, vi kan komme oss igjennom dette.
Feil tyngdepunkt. Hold venstre fot...
Kan du holde kjeft?!
- Vær så snill... - Hva er de der til for?
Det er bare for sikkerhets skyld. De reduserer kreftene våre.
- Skal det hjelpe meg også? - Det hjelper deg med å roe tankene.
Da kan jeg hjelpe deg med ta'ar ka'riq.
Ville du bure meg inne?!
Aldri.
Ja, vi har gått gjennom mye, -
- som da du lovte å ikke forlate DEO og stakk av gårde og drakk deg full.
Du var skjødesløs, egoistisk, og du løy og ba ikke om unnskyldning.
Jeg fikset en jobb til deg på CatCo.
Jeg gikk god for deg på jobben min.
Du lot Eve gjøre all jobben og la med henne i garderoben.
Du ba ikke om unnskyldning for det. Jeg gjorde det, for at jeg hjalp deg.
- Jeg skjønner. - Jeg tror ikke det.
Du fatter ikke at jeg ga hjertet mitt til en løgnaktig treskalle, -
- som ikke ante hvordan han oppførte seg og som var respektløs!
Og nå er du et bedre menneske som vil huske de gode tidene?
Kara, sett på deg denne.
Hva gjorde jeg nå?
Jeg levde i en celle i 300 år.
Sønnen min setter meg ikke i en igjen!
Far...
Rømning.
Grønn.
- Kompis... - Winn Schott!
Pam fra personalavdelingen?
Flott... Støtpistol.
Unnskyld.
- Du må høre på meg. - Hold deg unna meg!
Nei, nei... Mon-El!
Se deg rundt. Du gjør folk vondt. Det er hjernen din som gjør det.
Nei, du prøver å lure meg.
Jeg ville aldri ha gjort det. Jeg er glad i deg.
Jeg vil bare beskytte deg, -
- slik du har prøvd å beskytte meg hele livet ditt.
Stol på meg, far.
Nei! Nei!
Å nei...
- J'onn. - Bli hos ham.
Jeg er her. Det er ingen fare.
Jeg vet hvor vanskelig det er når alt vi har visst, forandrer seg.
Men iblant må vi bare akseptere det og gjøre det beste ut av situasjonen.
J'onn.
Sønnen blir faren.
Gjør det.
Jeg vet det. Jeg vil ikke at du skal bekymre deg for meg.
Jeg må bare bli på sykehuset en stund.
Jeg savner deg også.
Legene sier at det er smittsomt, og jeg vil ikke at du skal bli syk.
Lena skal se til deg, og jeg kommer hjem så fort jeg er bedre.
Jeg er så glad i deg, jenta mi.
- Ikke vær bekymret for Ruby. - Ikke si hvor hun er.
Hold henne borte fra meg til jeg er frisk.
Kan jeg få snakke til dere alle?
Jeg ber om unnskyldning for de lidelser jeg har forårsaket.
Jeg har gjort dere alle vondt.
Jeg var så redd for å miste kontrollen over resten av livet.
Jeg nektet å akseptere det som skjedde.
Og det kostet meg nesten-
- alt jeg holder kjært.
Jeg håpet å beskytte dere bedre.
- Du beskytter oss bestandig, J'onn. - Det var vår tur i kveld.
Hei! Jeg ville bare levere dette. Jeg trodde ikke at vi skulle møtes.
- Du kom med middag til meg. - Ja.
Jeg vet at jobben din er viktig, som i at du redder verden.
Men jeg har noen slike venner, -
- og når de begir seg inn i det, glemmer de å spise.
Jeg vil ikke at det skal skje deg.
Det er -
- utrolig omtenksomt.
Jeg har ikke spist hele dagen.
- Da skal jeg la deg være i fred. - Her er det mat nok for en hel hær.
Kan du ikke holde meg med selskap?
Hør her, James. Det er noe mellom oss som er fint.
Men i jobben min fins det folk som stoler på at jeg ikke røper noe.
Jeg kan ikke dele alt med deg.
Hvis du mener at en hemmelighet må holdes, må den holdes.
Jeg setter pris på det.
Si at det går bra.
Ikke ennå. Men det kommer det til å gjøre.
Og eleven blir læreren.
Kan vi snakke om i går?
Du ble rammet av et psykisk angrep.
Ja, det er sant. Men det jeg sa...
Jeg trodde at jeg hadde kontroll på følelsene.
Men Myr'nns angrep fikk meg til å innse-
- at forholdet vårt ikke var perfekt.
Jeg visste det kanskje innerst inne, -
- men da du var borte, var jeg så opptatt med å savne deg.
Jeg føler at en byrde er lettet fra mine skuldre.
Så jeg er samtidig takknemlig.
Jeg er bare lei for-
- at det måtte et angrep til for å få det ut.
Jeg beklager at det ble så brutalt.
Sannheten kan være brutal.
Det er ingen nyhet at jeg var en dust tidligere.
Og jeg ber om unnskyldning.
Jeg ber om unnskyldning for alt sammen.
Jeg forsto ikke hvordan det var for deg.
Ja, men jeg burde ikke ha slått deg. Jeg ber om unnskyldning for det.
- Jeg ber om unnskyldning. - Kan vi være enige om en ting?
Vi skal ikke be om unnskyldning mer.
Skal vi stikke ut og være helter?
Pestilence.