Den 31. maj 1918.
I kampens hede satte en enlig tysk ordonnans livet på spil-
-da han øjnede chancen for at blive en helt.
Men det var ikke en helt almindelig tysk soldat.
Det var Adolf Hitler.
Hitler bliver sendt til bataljonens hovedkvarter med en vigtig besked.
På vejen støder han på en gruppe franske soldater.
Hitler trækker sin pistol.
De nedlægger våbnene, og Hitler tager dem til fange.
En enkelt mand tog modigt en gruppe fjendtlige soldater til fange.
Hitler blev tildelt jernkorset af 1. klasse-
-en af den tyske hærs højeste æresbevisninger.
Der er bare ét problem.
Hele historien var løgn.
Den første af mange historier, der fremhævede og forledte-
-fra en mand, der ikke skyede nogen midler for at komme til magten.
Hitler.
Hvem var manden bag uhyret?
Der var mange elementer, der ikke hang sammen.
En ensom teenager...
...der blev en folkehelt.
Han var det tyske folks frelser.
Hvordan opnåede han det?
Det var alt sammen skuespil. Det var et show.
Dette er den definitive fortælling-
-om verdenshistoriens mest forhadte mand.
Adolf Hitler var ikke født til at herske.
Men på bare 12 år blev den hjemløse kunstner, der var blevet soldat-
-til den ubestridte leder af et nyt og dynamisk politisk parti.
Sensommeren 1914.
Sjældne optagelser fra en historisk dag.
På Odeonsplatz i München blev det bekendtgjort-
-at Tyskland netop havde erklæret krig mod Rusland.
Det er de første kendte optagelser af Adolf Hitler.
Han er 25 år gammel og er bare ét ansigt ud af mange i mængden-
-som blev fanget på film.
Vi spoler 25 år fremad, til juni 1940.
Hitler havde marcheret sit land ind i en ny verdenskrig.
Otte uger efter invasionen af Frankrig-
-anførte han et triumftog i Berlin-
-for at fejre Tysklands historiske sejr.
Det er som at se Cæsar vende tilbage til det kejserlige Rom.
Der er blomster overalt. Folk heiler på livet løs.
Det er et utroligt skue.
Og selvfølgelig elsker Hitler det.
Det tyske folk var forståeligt nok nervøse, da han indledte offensiven.
Men nu tror de på, at ham her...
...har fat i noget af det rigtige.
For det tyske folk at se løftede Hitler deres land-
-til tops i en ny verdensorden.
De troede delvist på det på grund af hans ry som en helt-
-som han havde fået under 1. verdenskrig.
Men nyligt opdagede dokumenter viser-
-at sandheden om Hitlers unge år så helt anderledes ud.
Foråret 1913.
Den 24-årige Hitler forlod sit østrigske fædreland-
-for at undgå at blive indkaldt til den østrig-ungarske hær.
Hitler vokser op i det østrigske kejserdømme-
-hvor ens identitet i stigende grad blev bestemt af race.
Er du tysk? Er du jødisk? Er du slavisk?
Hitler identificerede sig meget tidligt med det at være tysk.
Hitler har ingen interesse i at tjene det østrig-ungarske rige.
Han er kun loyal over for Tyskland, som han opfatter som fremtiden.
Adolf flygtede til Tyskland og levede som eftersøgt.
Efter otte måneder fandt myndighederne ham i München-
-og slæbte ham i retten.
Der prøvede han at opnå sympati-
-ved at fremhæve, at han ingen muligheder havde.
Dommeren får medlidenhed med ham.
Der er mange som Hitler, men det lykkes ham at slippe af sted med det.
Det er Hitler, der spiller eminent skuespil.
Det talent udvikler han resten af livet.
August 1914.
Tyskland erklærer krig mod Frankrig.
Hitler melder sig begejstret til den tyske hær.
Han blev optaget i 16. bayerske reserve-infanteriregiment.
Han får et lynkursus i at være soldat-
-og få uger efter er han på vej til vestfronten.
Han bliver straks kastet ud i kampe.
Hitlers regiment oplever en meget voldsom ilddåb.
De er helt uforberedt på krigens realiteter.
Hitlers enhed havde mistet over 2.000 mand-
-da det andet slag om Ypres sluttede i november.
Men menig Hitler overlevede og modtog sin karrieres eneste forfremmelse.
Det hævdes som regel, at Hitler blev korporal.
Men det passer ikke. Han blev faktisk menig af første grad.
Det har betydning, fordi han stadig er almindelig soldat-
-ikke befalingsmand.
Hans overordnede ser ikke nogen som helst lederegenskaber i Adolf Hitler.
Det er sært, for selv om han hurtigt forfremmes-
-beholder han den samme rang resten af krigen.
Forfremmelsen medførte en ny rolle for Hitler: ordonnans.
Han skulle viderebringe beskeder mellem enheder bag fronten.
Nye dokumenter fra regimenternes arkiver viser-
-at Hitlers opgaver ikke var så farlige, som han senere påstod.
Han skulle typisk ikke løbe fra skyttegrav til skyttegrav.
Han skulle som regel ikke helt frem til frontlinjen.
Mændene i skyttegravene mener, at folk som Hitler har et mageligt job.
I modsætning til dem selv bliver de ikke udsat for fjendtlig beskydning.
De kalder dem 'Etappenschwein', altså svin omme i baglandet.
De genopdagede rapporter viser også en anden afgørende afvigelse.
Fortællingen om en tysk soldats heltemodige handling-
-som senere blev brugt som bevis på Hitlers heltemod.
Jeg læste den og tænkte: "Vent lidt, den minder rigtig meget-
-om den nazistiske propagandahistorie-
-om tilfangetagelsen af en gruppe franske soldater."
Men der var én vigtig forskel.
I den nazistiske propaganda var Adolf Hitler helten.
Men i den historie, jeg sad med, var det Hugo Gutmann-
-Hitlers jødiske foresatte.
Holdt!
Men den nazistiske propaganda slettede Hugo Gutmanns navn-
-og erstattede det med Hitlers.
Giv agt!
Adolf Hitler.
Hen mod slutningen af krigen blev Hitler tildelt jernkorset-
-for at levere en depeche under beskydning, en helt anden hændelse.
Da Hitler får jernkorset af 1. klasse, tænker han jo nok:
"Nu er jeg endelig blevet til noget."
Han bar jernkorset med stolthed resten af sit liv.
Den 13. oktober 1918
Men for Hitler endte krigen pludseligt og smertefuldt-
-da briterne angreb hans regiment med sennepsgas.
Næste morgen væsker hans øjne. Han kan intet se.
Hitler blev evakueret til et hospital nær den polske grænse.
Men han bliver indlagt på en psykiatrisk afdeling.
Det virker, som om han efter fire lange år i krig-
-endelig har fået for meget og har lidt et psykisk sammenbrud.
Efter fire år på vestfronten-
-var menig Hitlers krig endt som en fiasko.
Men det kim var sået, der skulle forvandle ham til Føreren.
Adolf Hitler var i overvældende grad opslugt af Tyskland.
Alene i os selv-
-ligger det tyske folks fremtid.
Men han var født som østriger-
-i den lille by Braunau am Inn den 20. april 1889.
Hitlers familie er dysfunktionel. Hans mor kalder hans far 'onkel'.
Deres tre første børn dør hurtigt efter hinanden.
Adolf er det fjerde barn, og han overlever. Hun får flere børn-
-men den eneste anden søn, Edmund, dør også.
Derfor forkæler hun sin eneste dreng.
Det er noget helt andet med hans far.
Hans far, Alois, er en kold, ældre og fjern mand-
-der jævnligt slår Hitler.
Derfor foragter Hitler ham.
Den unge Adolf fordybede sig i historier om cowboys og indianere-
-af den tyske forfatter Karl May.
En af personerne var en apache-høvding-
-der kæmpede for en bedre tilværelse for sit folk.
Måske er det disse fortællinger om Det Vilde Vesten-
-som fører den unge Adolf ud af mørket.
Han lærer en eventyrlig udgave af verden at kende.
Da Hitler var ni år, flyttede familien til udkanten af Linz-
-hovedstaden i Oberösterreich.
Her drømte Adolf om at dyrke sin store lidenskab: at tegne.
Men hans far havde andre forestillinger om sønnens fremtid.
Hitlers far er embedsmand.
Da Hitler erklærer, at han gerne vil være kunstner-
-bliver hans far rasende og erklærer: "Det bliver over mit lig!"
Adolf måtte ikke studere kunst, men blev sendt på en teknisk skole-
-der fokuserede på matematik og videnskab.
Hitler er ikke en god elev-
-men der er et fag, han er interesseret i, og det er historie.
Men en særlig slags historie. Historierne om Tysklands store helte.
De heltemodige konger, kejsere og erobrere.
Men da Hitlers far pludselig døde i januar 1903-
-blev den 13-årige Adolf herren i huset.
Fire år senere, i 1907, forlod han sin overbeskyttende mor-
-og tog til hovedstaden, Wien, i håb om at komme på kunstakademiet.
Han overtalte sin eneste ven, August Kubizek, til at tage med.
Der dyrkede de deres fælles interesse for opera.
Hitler bliver voldsomt fascineret af Wagner.
Wagner repræsenterer en mytologisk, pseudo-germansk forhistorie.
Når Hitler tager ind og ser Wagner-
-giver det ham en idé om et idealiseret samfund-
-der er fuldkommen baseret på myter.
Men den eventyrverden var meget langt fra virkeligheden.
Det opdagede den 18-årige Adolf, da han gik til optagelsesprøve-
-på Wiens mest prestigefyldte kunstakademi.
Han får at vide, at hans tegninger af bygninger faktisk er ret gode-
-men at han slet ikke kan finde ud af at tegne mennesker.
Han tror, at det er barnemad at blive optaget, så han bliver dybt chokeret.
Det rammer ham virkelig hårdt.
Han var rasende og svor at ansøge igen-
-men kort efter brød den unge Hitlers verden sammen.
Julen 1907.
Han skyndte sig hjem til Linz for at være hos sin alvorligt syge mor.
Stemningen omkring Klaras seng er meget intens.
Der ligger en kvinde, som er ved at dø af kræft. Hun har stærke smerter.
De har et utrolig stærkt følelsesmæssigt bånd.
Hitler sidder og ser sin mor dø-
-og ser samtidig det følelsesmæssige bånd blive opløst.
Adolf var utrøstelig-
-på trods af støtte fra doktor Eduard Bloch-
-familiens trofaste jødiske læge.
Dr. Bloch sagde, at han aldrig havde set nogen-
-så overvældet af sorg som Adolf Hitler den dag.
Fra 1907 til 1909 går det støt nedad for Hitler.
Han ender som hjemløs på gaden i Wien.
I 1909 tilbringer han faktisk julen på et fattighjem.
Adolf Hitler var en nedbrudt mand.
Hans drøm var knust, og han så sig om efter syndebukke.
Han bliver opslugt af et brændende had-
-til middelklassens verden, der havde afvist ham-
-fordi den ikke havde erkendt hans geni.
Mens Adolf boede på fattighjemmet i Wien-
-blev han påvirket af dem, der var ved magten.
En af de politikere, der påvirker Hitler meget-
-er Wiens borgmester før 1. verdenskrig, Karl Lueger.
Han var højreorienteret.
Han beundrer Luegers evne til at aflæse folkemængder-
-og fornemme deres sindsstemning.
Hitlers senere påstand om, at hans afsky over for jøder-
-opstod i denne periode i Wien, er ren fantasi.
Han har jødiske venner. Han sælger sin kunst gennem jøder.
Der er ingen beviser på, at Hitler havde sammenstød med-
-eller negative følelser over for jøder før 1. verdenskrig.
Hitlers historie om sine år i Wien-
-blev med tiden forvansket for at tjene hans politiske mål.
Det samme gjaldt hans minder om krigen, der endte i ydmygelse-
-da Tyskland overgav sig i november 1918.
Han finder syndebukke: jøder, socialister, pacifister.
Han begynder at tale om et dolkestød i ryggen på hæren-
-i stedet for det, der egentlig skete: et nederlag på slagmarken.
Hitlers vrede og had voksede.
Det gik snart op for ham, at han kunne bruge det i politik.
Han havde en sag, og den kom til at tvinge verden i knæ.
September 1934.
Det glorværdige øjeblik, Adolf Hitler havde drømt om i ti år.
Han var blevet Tysklands frelser.
Han talte til over 700.000 af sine tilhængere-
-ved nazistpartiets årlige partimøde i Nürnberg.
Han gjorde det til sit livs forestilling.
Vi står fast i samlet flok-
-for vores Tyskland.
Vi er nødt til at stå fast i samlet flok for dette Tyskland.
Efter præsident von Hindenburgs død-
-lagde Hitler præsident- og kanslerembedet sammen.
Han blev den almægtige Fører, og 90% af befolkningen stod bag ham.
Det er forbløffende at se hans opstigning-
-fra en parkbænk i Wien til Fører for Det Tredje Rige.
Den 26. februar 1919
15 år tidligere, ved slutningen af 1. verdenskrig-
-fik Hitler synet tilbage og blev udskrevet fra psykiatrisk afdeling.
I München blev han én blandt tusinder af soldater-
-med en usikker fremtid efter Tysklands nederlag.
Hitler har, som mange andre tyske soldater, ikke rigtig noget mål.
Han var som en hund, der havde brug for en herre.
Han havde brug for en sag og et ståsted, for det havde han mistet.
Tysklands styrker blev beskåret, men Hitler forblev i hæren.
Han blev udvalgt til en særlig propagandaopgave.
Hitler blev udvalgt af den tyske hær-
-til at tale til hjemvendte soldater om Tysklands fremtid.
Han skulle rense dem for bolsjevistiske tanker-
-især de nyligt hjemsendte soldater.
Hitler gik ivrigt op i programmet.
Han opdagede tilfældigvis sin afgørende evne til at tale til folk.
Han var født til at optræde og havde en overbevisende stil.
Det blev bemærket af den lokale militære propagandachef:
Kaptajn Karl Mayr.
Karl Mayr kunne se, at Hitler var et naturtalent-
-når det gjaldt at tale og bruge enkle, let forståelige begreber.
Derfor egnede han sig til at tale til soldater og almindelige mennesker.
Da Hitler igen bliver fanget på film-
-her ved en højreorienteret demonstration i 1919-
-var han blevet rekrutteret som informant.
En af hans første opgaver var-
-at infiltrere nye ekstremistiske politiske grupperinger i München.
Den 12. september 1919
Hitler skulle udspionere et radikalt højreparti: Det Tyske Arbejderparti.
Ligesom alle andre politiske møder i München på den tid-
-finder det sted et overraskende sted: i en ølstue.
Hitler er ikke særlig imponeret.
Det er et dusin mennesker, der diskuterer politik på et lavt plan.
Hitler afbrød en diskussion om bayersk separatisme-
-for at belære dem om, hvor vigtigt det var, at Tyskland forblev stærkt.
Han talte hårdt til dem med højere og højere stemme-
-om det offer, han og andre soldater havde bragt for Tyskland.
Det var ikke for Bayern eller de andre stater, det var for Tyskland.
Da Hitler begynder at tale, er det som at tænde på en kontakt.
Det går op for ham, at de alle sammen sluger hvert et ord råt.
Lederen af partiet, Anton Drexler, siger:
"Du godeste. Ham kan vi bruge."
Hitler blev bedt om at slutte sig til det parti, han udspionerede.
Han mente, at deres idéer mindede om hans, og indvilligede.
Det er et radikalt parti, og Hitler ser jo sig selv som revolutionær.
Han vil ryste Tyskland nedefra.
Han vil ikke sidde i komitéer og diskutere. Han vil handle.
I oktober 1919 gav Adolf Hitler sin første officielle tale-
-til Det Tyske Arbejderparti.
Et afgørende øjeblik, som han senere beskrev i 'Mein Kampf'.
Hitler blev hurtigt medlem af partiets ledelse.
Han tiltrak tilhængere med sin aggressive propaganda.
Der var mange, der var modtagelige for hans idéer-
-var stærkt antikommunistiske, havde meninger om jøderne-
-og også mente, at Tyskland var blevet forrådt.
På det punkt havde Hitler altid fingeren på pulsen.
Det interessante er, at Hitler endnu ikke ser sig selv-
-som Tysklands frelser.
Hitler forlod hæren i marts 1920.
Antallet af medlemmer i partiet steg, og der udbrød en magtkamp.
Hitler er blevet en nøglefigur i partiet-
-og han er ikke enig i Anton Drexlers program.
Han siger op og truer med at forlade partiet.
Men folk omkring ham er begyndt at se, at der er noget særligt over ham-
-og at de kan udnytte hans evner.
Prisen for det er at ophøje Hitler til leder.
Juli 1921.
Hitler bekendtgjorde, at han igen gik med i det nu omdøbte-
-Nationalsocialistiske Tyske Arbejderparti.
Han blev leder af partiet.
For Hitler var socialisme et racebestemt begreb.
Nationalsocialisme betød ikke kun-
-en genopbygning af Tyskland, men også en social revolution.
Hitler lod sig inspirere af sin tid som kunstner-
-og skabte et nyt banner med et ildevarslende symbol.
Hitler går meget op i selv de mindste visuelle detaljer.
Han tager hagekorset, som allerede fandtes i højreorienterede kredse-
-omkring 1907, og gør det helt centralt i nazistisk symbolik.
Han er smart.
Han ved, at alle disse nationalister ikke med ét bliver nazister.
Så han vælger farverne omhyggeligt.
Det sorte hagekors i en hvid cirkel på rød baggrund.
Han vælger det gamle tyske riges farver.
I 1939 var Adolf Hitler klædt på til at imponere.
Hans image var omhyggeligt tilrettelagt-
-så han ikke kun fremstod som lederen af den tyske sag-
-men som legemliggørelsen af den.
Varemærket Hitler var grundstenen i hans succes.
Det begyndte tilbage i hans første dage som politiker.
I starten af tyverne er Hitler meget lidt kendt.
Meget få har set billeder af ham.
Man opbygger med vilje en aura af mystik omkring Hitler.
Det hænger sammen med det tilnavn, han har valgt: Ulven.
For at opnå støtte og donationer til det lille nazistparti-
-forvandlede Hitler sig selv.
Men hans forsøg på at matche sit image med sine ambitioner fejlede.
Han blev spottende kaldt 'kongen af München'.
Som partileder i München-
-var det Hitlers job at dyrke kontakter i de højere cirkler.
Og det duer han ikke til. Han har ingen bordmanérer.
Han er en ren plebejer. Han hælder sukker i sin vin.
Han ved ikke, hvordan man holder ordentligt på kniv og gaffel.
Han snupper kager fra fadet, inden nogen andre har fået.
Han slår en hundepisk imod sit knæ, mens han taler.
Han prøver at finde en måde at blande sig med de rige og magtfulde på.
Hitler var langt fra de velkendte omgivelser i ølstuen-
-men hans kontakt til folket kom snart til at give pote.
I 1923 kan Tyskland ikke betale sin krigsskadeerstatning til Frankrig-
-der løber op i milliarder af mark, og landet er truet af bankerot.
Det udløser en finanskrise.
1923 er et kriseår for Weimar-republikken.
Regeringen trykker penge døgnet rundt for at betale sin gæld-
-men alle ved jo, hvad der så sker: inflation.
Før krigen gik der fire mark på en dollar.
Men det bliver meget værre.
Inden længe går der 20.000 mark på en dollar.
Økonomien styrtdykkede-
-og desperate tyskere mistede tilliden-
-til den demokratiske Weimar-regering.
Hitler gik på gaden-
-foranlediget af en begivenhed året før i Italien.
Hitler efterligner Benito Mussolini. Han beundrer ham.
Da han første gang forsøger at tage magten, prøver han at efterligne-
-Mussolinis march mod Rom i 1922.
Mussolini kom til magten via voldelig nationalisme.
Det tiltalte Hitler. Så behøvede man ikke at tælle stemmer og så videre.
Man kan bare gå på gaden, marchere til hovedstaden og sige:
"Giv mig magten."
I november 1923 marcherede Hitler mod en af ølstuerne i München-
-fulgt af 600 af sit partis såkaldte 'stormtropper'.
Der talte Bayerns premierminister, Gustav von Kahr, til 3.000 mennesker-
-blandt andet nogle af statens toppolitikere.
Han har taget en pistol med, og får straks alles opmærksomhed-
-da han affyrer et skud op i loftet.
Hitler bekendtgør, som kun han kan, at revolutionen er begyndt.
Der udbryder jubel. I det øjeblik tænker Hitler: "Jeg klarede det."
"Her er 3.000 mennesker, og de er alle sammen med på idéen."
Dagen efter anførte Hitler 2.000 mennesker gennem München-
-for at tage kontrol over byen.
Regeringen beordrede straks, at der blev grebet ind.
De bliver beskudt af enheder fra hæren og politiet.
Folk lige til venstre og højre for Hitler bliver dræbt-
-men han selv bliver mirakuløst nok ikke ramt.
Fire politibetjente og 14 af Hitlers partifæller blev dræbt.
Hitler undslap og gemte sig-
-hos sin ven og tilhænger Ernst Hanfstaengl.
For tredje gang i sit liv-
-havde Hitler lidt et slemt nederlag.
Han bliver der i to dage og er i virkelig dårligt humør.
Han sidder og leger med sin pistol.
Hanfstaengls kone taler ham fra at begå selvmord-
-men det er tydeligt, at kuppet er slået fejl, og partiet er knust.
Og han selv er blevet fuldkommen til grin.
Dagen efter blev Hitler fundet og anholdt.
Da betjentene kommer for at anholde ham-
-insisterer Hitler på at sætte sit jernkors på sit revers.
Selv i den værste situation er han opmærksom på sin fremtræden.
Hitlers drøm om at redde Tyskland blev nu opfattet som en vittighed.
Han blev sigtet for højforræderi og risikerede dødsstraf.
Han bliver ikke dømt af en jury.
Det er en administrativ sag, ledet af tre dommere-
-som alle var udnævnt i kejsertiden.
De havde alle tre en vis forståelse for Hitlers patriotiske mål.
Hitler forandrer retssalen til en talerstol for sine synspunkter.
Hans udtalelser bliver bragt i lokale og landsdækkende aviser.
Han får lov til at holde lange taler.
Og det er mens han taler, han opdager, at han stadig har magt.
Hitler får faktisk et gennembrud ved sin retssag.
Han bliver mere synlig for tyskerne.
Nu kan han viderebringe sit budskab om had, bitterhed-
-og forfølgelse til alle tyskere.
Hitler blev fundet skyldig, men dommerne var milde.
Han slap for dødsstraf og blev idømt fem år i Landsberg-fængslet.
Den tid, Hitler tilbringer i Landsberg, er meget vigtig.
Han bliver nemlig tvunget til bare at sidde-
-og tænke over sit politiske program.
Det er et afgørende øjeblik for Hitler.
Det går op for ham, at han er nået til et punkt-
-hvor han er nødt til at definere sig selv politisk.
Det mislykkede kup kunne have været enden på Hitlers politiske karriere.
Men i stedet blev det en ny begyndelse.
I sin celle dikterede han til sin trofaste assistent, Rudolf Hess-
-som nedskrev Hitlers berygtede selvbiografi:
'Mein Kampf', min kamp.
Han skrev pudsigt nok ikke bogen selv.
'Mein Kampf' er en mand, der vandrer rundt i et værelse-
-og siger lige, hvad der dukker op i hovedet på ham.
'Mein Kampf' er en virkelig kedelig bog.
Man får lyst til at stikke sine øjne ud.
Den er forfærdelig, men vigtig, hvis man vil forstå Hitlers idéer.
Hitler fortæller os i 'Mein Kampf', hvad hans plan er.
At han vil erklære krig mod jøderne-
-at han vil knuse Europas jødiske befolkning-
-og at han vil ændre på magtbalancen i verden.
Selv i dag er bemærkningerne om jøderne i 'Mein Kampf' chokerende.
Maddiker, parasitter-
-og kræftsvulster i de forskellige europæiske lande.
Han begynder at tro på, at han kan forme verden efter sit hoved.
Hitlers selvopfattelse ændrer sig nu.
Han skal lede det tyske folk. Han skal være tyskernes frelser.
December 1924.
Adolf Hitler blev løsladt og tog tilbage til München.
Der var kaos i nazistpartiet.
Den bayerske regering havde forbudt ham at tale offentligt.
For en demagog som Hitler er det en enorm ulempe.
Hitler besluttede at skifte taktik.
Han ønskede ikke længere revolution.
Han ville forandre Weimar-regeringen indefra.
Det mislykkede kup overbeviste ham om, at en revolution var umulig.
Nu er han opsat på at holde sig inden for loven.
Hans første prioritet var at komme af med sit forbryderimage.
En smule løsere.
Forvandlingen af Adolf Hitler-
-blev overladt til en tidligere paparazzifotograf, Heinrich Hoffmann.
Han tog imod Hitler, da han kom ud af Landsberg.
Hoffmann og Hitler prøvede en masse forskellige positurer og kostumer.
Et af dem var lederhosen.
Da han ser billederne af Hitler i lederhosen, streger han dem ud.
Han synes, han ser fjollet ud.
Hitler tog aldrig lederhosen på igen.
På det tidspunkt begynder Hitler at forvandle sig til en statsmand.
Hans bekendte bliver chokerede.
Nogle venner kalder ham 'Adolf Legalitae'. Lovlige Adolf.
Hoffman tog over to millioner billeder-
-for at finpudse Hitlers idealiserede billede af sig selv.
Hitler ville have ødelagt de billeder, han ikke kunne lide-
-men Hoffman beholdt dem, og de findes stadig.
Det er så interessant, at Hitler har så klar en idé om-
-hvordan han ville fremstå-
-at han tog billeder, hvor han afprøver forskellige positurer-
-til sine taler.
Det var en lille mand med et pudsigt overskæg.
Men vores ikoniske billede af ham-
-er af en stor, karismatisk figur.
Det var alt sammen skuespil. Det var et show.
Jeg er så fascineret af denne positur.
Se, hvor stor og ekspansiv, den er. Armen går væk fra kroppen-
-og ender i en næve, som er et symbolsk våben.
Som om han skal til at angribe.
Det vidste Hitler. Han vidste, at hvis han udvidede sin positur-
-og strakte et symbolsk våben frem, ville han opildne publikum-
-så de også blev grebet af en stærk følelse af vrede og had.
Hoffmans billeder var kun en del af Hitlers politiske forandring.
I februar 1926-
-vendte han sig mod den næste forhindring.
Dem, der satte spørgsmålstegn ved hans politiske autoritet.
Gregor Strasser havde dannet et udbryderparti oppe nordpå.
Hitler må se at få styr på ham-
-men han skal også bevise for folk i München, at han stadig bestemmer.
Hitler kaldte partiledelsen til et krisemøde i Bamberg.
Der kom nazistiske ledere fra hele Tyskland-
-heriblandt Gregor Strasser.
Og dér krævede Hitler partiets ubetingede loyalitet.
Det er alt eller intet for Hitler.
Det er der, han skal genetablere sin kontrol over partiet.
Hitler tager et dybt åndedrag...
...og så begynder han den vigtigste tale i sin politiske karriere.
Hitler er tilpas sikker på sig selv til at slå et afgørende slag.
Han kræver, at hvert eneste partimedlem står bag ham.
Inklusive Strasser.
Til sidst samler de 60 mænd sig omkring Hitler og sværger troskab.
Partiet er igen forenet og under Førerens, Adolf Hitlers, kontrol.
Det er første gang, Hitler er fuldkommen nådesløs.
Efter Bamberg stryger hans tro på sig selv til vejrs.
Han føler, at han er ved at være den mand, Tyskland desperat har brug for.
Hitler havde fastslået sin magt over partiet.
Men ét af medlemmerne var ikke overbevist:
Joseph Goebbels.
Det er gået op for Hitler, at Goebbels-
-har de evner inden for kommunikation og propaganda-
-han har brug for til sin kampagne. Han er opsat på at få ham med.
Han tager ham med til München og Stuttgart.
Han kører Goebbels rundt i sin bil.
Han charmerer Goebbels til at følge sig.
Efter mødet i Bamberg bliver han overbevist om-
-at Hitler er den leder, de har brug for.
At det er ham, der vil få Tyskland på fode igen.
Derfor ændrer han mening.
Goebbels skrev dagbog hele sit liv.
Han skrev i sin dagbog:
"Jeg er vild med ham. Vi stod sammen, og han gav mig et billede."
Fra det øjeblik af er Goebbels tro mod Hitler til døden.
Den 3. juli 1926
Ved den næste partikonference i Weimar-
-afslørede han sit nye image.
Det skabte snart en dødbringende personkult omkring ham.
Med Hitler som selvudråbt Fører.
Der er noget interessant ved den titel, Hitler vælger, titlen 'Fører'.
Det betyder ikke bare en politisk leder.
Og det er heller ikke meningen.
En Fører er en slags vejleder eller profet.
Han strækker armen til hilsen-
-og det bliver nazistpartiets kendetegn.
-Sieg Heil. -Sieg Heil!
Den hilsen bliver obligatorisk.
Det viser bare, at han holder partiet i et jerngreb.
På bare otte år-
-forvandlede Adolf Hitler sig fra en almindelig soldat-
-til den ubestridte leder af et dynamisk politisk parti.
Han har helt klart evner: En form for rå, personlig karisma-
-veludviklede taleevner og politisk tæft.
Men han er også brutal og angriber straks dem, der står i vejen for ham.
I 1927 ophævede Bayern taleforbuddet mod Hitler.
Nu kunne han igen optræde offentligt.
Så havde han endelig, hvad han manglede: et offentligt talerør.
Hitler havde skærpet sine evner og finpudset sin fremtoning.
Nu var han klar til at slippe dem løs-
-mod et kriseramt Tyskland og en uforberedt verden.
Aldrig før har manden og det rette tidspunkt været så nært forbundet.
Scenen er sat til Hitlers magtovertagelse-
-ikke bare i München, men i hele Tyskland.