I april 1939, af frygt for, at Hitlers ekspansive politik-
-ville udløse endnu en storkrig-
-sendte præsident Franklin Roosevelt Føreren et telegram.
Han ville have Hitler til at love ikke at invadere en masse lande-
-i de følgende ti år.
Hitlers svar var trodsigt.
Finland, Letland, Litauen, Estland-
-Norge, Sverige, Danmark, Holland, Belgien-
-Storbritannien, Irland, Frankrig, Portugal, Spanien-
-Schweiz, Liechtenstein, Luxembourg, Polen, Ungarn-
-Rumænien, Jugoslavien, Rusland, Bulgarien-
-Tyrkiet, Irak, Arabien, Syrien, Palæstina, Egypten og Iran.
Det er underbygget af, at han mener, at USA er degenereret-
-at Roosevelt er et fjols, og at den amerikanske hær er ubrugelig.
Roosevelt prøver at teste Hitler.
Er Hitler virkelig denne energiske nye statsleder-
-der bare vil genopbygge Tyskland efter 1. verdenskrig?
Eller planlægger han en erobringskrig?
Men talen var mere end en hån af Roosevelts anmodning.
Hitler fortalte radiolytterne over hele landet-
-at han havde skaffet tyskerne mere Lebensraum uden blodsudgydelse.
Men hans mål kom i sidste ende til at koste 60 millioner menneskeliv.
-Sieg... -Heil!
Hitler.
Hvem var manden bag uhyret?
Der var mange elementer, der ikke hang sammen.
En ensom teenager, der blev til en folkehelt.
Han var det tyske folks frelser.
Hvordan opnåede han det?
Det var alt sammen skuespil. Det hele var en forestilling.
Dette er den definitive fortælling om verdenshistoriens mest forhadte mand.
Hitler mente, at skæbnen havde valgt ham til at gøre Tyskland stærkt igen.
Denne overbevisning fik ham til at føre Tyskland ud i en ny verdenskrig-
-og et seks år langt blodbad.
I april 1939 havde Hitler fået kontrol over Tjekkoslovakiet.
Han fejrede det med en ekstravagant 50-års fødselsdagsfest for sig selv.
Den inkluderede den største parade i tysk historie.
Fem timer lang, med 50.000 soldater og to millioner tilskuere.
Til sin 50-års fødselsdag ser Hitler sig selv som en frelserfigur.
Det er klassisk for diktatorer at fejre fødselsdage med enorme fester.
Det repræsenterer en triumf for viljen, men også for hans eget ego.
Det endeløse skue var bare begyndelsen på festlighederne.
Folk fra hele landet sendte Hitler gaver.
Forskellige fødevarer, nipsting, bøger.
De skriver digte til ham om, hvor stor en leder og helt han er.
Tyskerne er vilde med Hitler, fordi han blæser på Versailles-traktaten.
Og han har utroligt nok opnået alt dette uden at risikere en storkrig.
Hans øverste ledere overøste ham også med gaver.
Blandt andet statuer, malerier og gobeliner.
Men på trods af al tilbedelsen var Hitler ikke tilfreds.
Hitler går ud fra, at han er århundredets største geni.
Men han er blevet 50 år og har endnu ikke udnyttet det fuldt ud.
Det er derfor, han er så ivrig efter at angribe og komme i gang.
Han er overbevist om, at hans skæbne må iværksættes hurtigt.
Hitlers opstigning var sket på grund af hans evne til at forme sit image-
-og også nazistpartiets.
Nu gik han i gang med at forandre Tysklands image.
Hitler ville forvandle Berlin fra bare at være Tysklands hovedstad-
-til at være en verdensstad.
Han vil gøre den til den vigtigste by i verden. Den skal dominere verden.
Han overlod den enorme opgave til Albert Speer, sin bedste arkitekt-
-der også var en af hans få nære venner.
Det er det øjeblik, hvor arkitekturen og erobringen mødes.
Hitlers kontor, det nye rigskancelli, er en meget vigtig bygning-
-der viser hans iscenesættelse af sig selv over for udenlandske diplomater.
Man var nødt til at gå igennem en række store rum...
...inden man nåede ind i midten af kancelliet-
-som er en lang sal, der minder om spejlsalen i Versailles.
Midt inde i den hal ligger Hitlers kontor.
Man var altså nødt til at vandre meget langt...
...før man nåede til et punkt-
-hvor man kunne møde Hitler, hilse på ham og tale med ham.
Det nye rigskancelli var kun en lille del af Hitlers drøm-
-om en nazistisk superby ved navn "Germania".
I maj 1939 var Hitler opsat på ikke at spilde tiden.
Langt fra offentlighedens og det tyske folks opmærksomhed-
-lagde han planer for at generobre land, han mente tilhørte Tyskland.
Der er ingen tvivl om, at han vil invadere Polen.
For tyske nationalister er Polen hellig jord.
Mange tyskere mener, at det værste ved Versailles-traktaten-
-er tabet af det gamle preussiske kerneland.
Disse områder måtte generobres-
-hvis Hitler skulle vinde en plads i tysk historie.
Men Hitler stod over for en alvorlig forhindring.
Da Hitler opdager, at briterne har lavet en traktat-
-der garanterer polsk uafhængighed og forsvar mod invasion-
-bliver han ustyrligt rasende.
"Jeg skal lave en stuvning, de får galt i halsen", siger han.
En vigtig ingrediens i opskriften var en alliance med Polens nabo mod øst:
Sovjetunionen.
Hitler måtte samarbejde med et kommunistisk land, han hadede.
Men de strategiske fordele fik ham alligevel til at indgå en aftale.
Den 23. august 1937 Moskva, Sovjetunionen
De to landes udenrigsministre, von Ribbentrop og Molotov-
-udarbejdede en ikkeangrebspagt mellem de to lande.
Pagten kom som et chok, ikke bare for resten af verden-
-men også for mange af Hitlers nærmeste.
Fordelen for Stalin er, at han kan holde tyskerne på afstand.
Josef Stalin, der normalt aldrig stolede på nogen som helst-
-valgte at stole på Adolf Hitler.
Pagten med Sovjet i august 1939 er en af Hitlers vigtigste bedrifter.
Han har indgået en pagt, der lader ham indlede sin krig mod Polen-
-uden at skulle bekymre sig om en krig mod Sovjetunionen.
Som Hitler ofte gør, slår han sig på knæet og bestiller champagne.
Han drikker ikke selv noget-
-men det skal fejres alligevel.
Men russerne vidste ikke, at Hitler havde en skjult dagsorden.
Hitler er en mesterlig taktikker, og han bryder alle diplomatiske regler.
Han indgår en aftale, han fuldt ud har tænkt sig at bryde.
Hitler skålede for fredsaftalen-
-selvom der kun var få dage, til han indledte en verdenskrig.
Hitler mente, at det var hans skæbne at generobre Lebensraum til Tyskland.
Den 1. september 1939 gav han hæren ordre til at invadere Polen.
Han var sikker på, at briterne og franskmændene ville svigte Polen.
Han måtte forhandle med briterne og franskmændene om Tjekkoslovakiet.
Men bagefter føltes det som en fejltagelse.
"Vores fjender er små orme. Jeg nægter at gøre det igen."
Men Hitler havde fejlvurderet situationen.
To dage efter, at hans styrker gik ind i Polen-
-erklærede Storbritannien krig mod Tyskland.
Mindre end seks timer senere fulgte Frankrig trop.
Hitler begår en fejl. Han tror, at briternes pagt med Polen-
-er rent bluff, og at de aldrig vil gribe ind, hvis han angriber Polen.
Derfor får Hitler et voldsomt chok, da briterne reagerer, som de gør.
Han er rasende.
Han beskylder Storbritannien for at ville udrydde Tyskland.
Udtalelserne er latterlige, men de viser, hvor vred han var.
Briterne var ikke de eneste, Hitler havde fejlbedømt.
Invasionen af Polen forandrer tyskernes forhold til Hitler.
Det begynder at gå op for dem, at han tager chancer.
Mange tyskere er bekymrede over, om han har gabt over for meget.
Tyskerne ønsker ikke krig.
De havde set Hitler som en, der ville få økonomien på fode igen-
-og skabe fred, velstand og sikkerhed.
De ønskede bestemt ikke en ny verdenskrig-
-men det er lige præcis det, Hitler giver dem.
For at berolige folk rejste Hitler til frontlinjen i Polen.
Han er teknisk set øverstbefalende og vil gerne styrke det indtryk.
Han vil ikke sidde ved et skrivebord i Berlin.
Hitler stiger på sit pansrede "Fører-tog" og kører til fronten.
Han bliver nærmest slagmarksturist.
Han er der ikke rigtig som øverstbefalende for militæret.
Han er der som en politiker, der soler sig i militærets hæder.
Han kommer hjem igen og fremviser stolt støvet på sine bukser.
Han bliver igen frontsoldat, som han var under 1. verdenskrig.
Polen blev besejret på under en måned-
-og blev delt mellem Tyskland og Sovjetunionen.
Pagten med Sovjet gav Hitler frie hænder til noget mere ambitiøst.
Hitler rådfører sig med militæret om en invasion af Frankrig.
Vestmagterne ville blive taget på sengen. Briterne er der ikke endnu.
Øjeblikket er kommet til at angribe.
Generalstaben siger, at det simpelthen er umuligt.
Hæren har brug for at hvile ud, reorganisere sig og omgruppere.
De tyske generaler er nu underlagt en mand-
-som overhovedet ikke forstår mange af de ting, de siger.
Og det skaber selvfølgelig konflikter.
Hitlers generaler var splittede hvad angik strategien.
De fremlagde to meget forskellige måder at invadere Frankrig på.
Nogle af dem taler for et traditionelt angreb-
-et fremstød gennem Belgien og ind i Frankrig.
Men enkelte officerer ønsker at gøre noget usædvanligt:
De vil slå til mellem de franske styrker i syd og de britiske i nord.
Det er en meget dumdristig plan.
Den usædvanlige plan tiltaler Hitler.
Han har ingen erfaring som officer og har aldrig planlagt en offensiv.
Men overraskelsesmomentet ved dette forslag tiltaler ham.
Den 10. maj 1940
Hitler valgte at spille højt spil.
Hans panserdivisioner drønede gennem Belgien, Luxembourg-
-og det nordøstlige Frankrig.
Tusinder af britiske soldater måtte evakueres fra Dunkerque.
Og på mindre end syv uger-
-blev resten af de franske styrker besejret.
Det overbeviser Hitler om, at han er overlegen og ukuelig-
-og det giver tyskerne en fornemmelse af, at han er et geni.
De tyske generaler så også Føreren i et nyt lys.
Selv de begynder at tro, at Hitler har et magisk strategisk håndelag.
Det mener Hitler helt bestemt selv.
Den 17. juli 1940 Brûly-de-Pesche, Belgien
I Hitlers øjne skyldtes sejren over Frankrig udelukkende ham selv.
Disse optagelser er fra hans hovedkvarter i Belgien-
-hvor han gjorde det krystalklart for sine generaler.
Her på filmen kan vi se en general, der står med en pen.
Men Hitler mener, at det er hans sejr.
Han tager pennen ud af hånden på generalen.
Han vil gøre sejren til sin egen.
Se her, hvor deres hoveder er tæt sammen.
Hitler holder hovedet på linje med generalen: "Det her er mit."
Frankrig var besejret, og Hitler ville tage grundigt hævn.
Hitlers teatralske side og hævntørst ses allermest tydeligt-
-da han tvinger franskmændene til at underskrive våbenstilstandsaftalen-
-i togvognen i Compiègne.
Det er tilrettelagt for at ydmyge det slagne Frankrig mest muligt.
Det er en meget symbolsk handling.
Det var i den togvogn-
-franskmændene fik tyskerne til at underskrive fredsaftalen i 1918.
Togvognen havde stået på et museum i 20 år.
Hitler får den bragt til samme sted, hvor aftalen blev underskrevet.
Hitler havde drømt om dette øjeblik: hævnen for Versailles-traktaten.
Og han udnyttede det fuldt ud.
Han får de franske generaler til at sidde i togvognen.
Han tvinger dem til at vente.
Og vente endnu længere tid.
I ti minutter siger han ikke et ord.
Og så går han sin vej, mens hans generaler læser kravene op.
De skal bare underskrive et stykke papir. Hitlers sejr er fuldstændig.
Det er den største dag i hans karriere.
Han har udkæmpet 1. verdenskrig igen, men med et bedre resultat.
To dage senere foretager Hitler sit eneste besøg i det besatte Paris.
Efter Frankrigs nederlag besøger Hitler Paris med to arkitekter:
Albert Speer og Giesler.
Han havde oprindelig tænkt sig at straffe det franske folk-
-ved at knuse deres hovedstad.
Men han beslutter i stedet at overgå Paris' skønhed.
Han behøver ikke at knuse den. Han vil i stedet overskygge den.
Han vil skabe "Germania" i Berlin.
En by, der er endnu mere pragtfuld.
Hitler besøger også Napoleons grav.
Det er ikke tilfældigt. Han identificerer sig med Napoleon-
-en stor militær anfører, der erobrede mange andre lande.
Sådan opfatter Hitler også sig selv.
Hitler var sikker på, at han ville blive modtaget med jubel derhjemme.
Han havde komplet magt og var klar til at udløse enorme ødelæggelser.
Den 6. juli 1940, to uger efter sin lynhurtige sejr over Frankrig-
-vendte Adolf Hitler tilbage til Berlin som den store erobrer.
Det er som at se Cæsar vende hjem til Rom.
Nu er Hitler en sejrrig kejser. Han er en frelserfigur.
Det tyske folk var ikke særlig opsatte på at gå i krig.
Bekymringen var blevet mindsket efter den lette sejr over Polen.
Men nu forsvandt den fuldstændig.
Hitler bliver modtaget med jubel i Berlin.
Det er den største dag for nogen statsleder i det 20. århundrede.
Han suger massernes energi til sig.
Hvert "Sieg Heil" gør ham stærkere.
Hver udstrakt arm og hver blomst, der bliver kastet.
Det bygger ham op til at være en gud.
Stop filmen her. Læg mærke til, at Hitler har fat i rækværket.
Han læner sig frem mod mængden. Han suger det til sig.
"Jeg fortjener alt det her."
"Jeg har arbejdet hele mit liv for det her, og nu er jeg her."
Lad os se på Göring. Han står herovre, og han smiler.
Han udstråler, at han er nervøs og ikke ved, hvordan han skal agere.
Det er forskellen mellem en normal person og en med storhedsvanvid.
Den 10. juli 1940-
-gav Hitler Göring til opgave at udfordre deres tilbageværende fjende:
Storbritannien.
Luftwaffe skulle ødelægge britiske skibe og havneanlæg.
Ni dage efter starten på Luftwaffes angreb-
-fik Hitlers tro på sin egen skæbne ham til-
-at komme med et dristigt forslag til Winston Churchill.
Måske burde hr. Churchill gøre en undtagelse og stole på mig-
-når jeg nu som profet forudsiger:
Det her vil efterlade et stort verdensrige i ruiner.
Efter Frankrigs fald vidste han ikke, hvad han skulle gøre med briterne.
Hitler er splittet på dette punkt. På den ene side beundrer han briterne.
Men på den anden side opfatter han dem også som sin primære fjende.
I dette øjeblik føler jeg mig tvunget af min samvittighed-
-til endnu en gang at forsøge at appellere til Englands fornuft.
Jeg tror, at det kan lykkes-
-fordi jeg ikke taler som besejret, men som sejrherre.
Det er ikke rigtigt et tilbud om fred. Han siger:
"Kom. Sæt jer ved forhandlingsbordet, så taler vi om tingene."
Jeg kan ikke se nogen grund til, at denne strid skal fortsætte.
Men det er ret tydeligt, hvad Hitler har tænkt sig-
-og det er ikke så overraskende, at briterne afslår det.
Hitler indså, at han kun kunne få Churchill til at forhandle-
-ved at bruge magt.
I august 1940, mens Slaget om England rasede på himlen-
-forsøgte han at styrke sin position et andet sted.
På trods af ikkeangrebspagten-
-mente Hitler, at tiden var inde til at invadere Sovjetunionen.
Briterne nægter at slutte fred, og det gør ham rådvild.
Stalin er begyndt at øge sin indflydelse i Østeuropa.
Hitler tror, at en hurtig invasion kan skaffe ham flere ressourcer-
-som han så kan bruge til at besejre Storbritannien.
Et angreb på Sovjetunionen ville opfylde det ideologiske mål-
-han havde udstukket i "Mein Kampf" 16 år tidligere:
At knuse den jødiske bolsjevisme.
Sovjetunionen og Hitler ville aldrig være blevet forbundsfæller-
-og da slet ikke nære venner.
Hitler så det som sin mission at knuse kommunismen-
-og opbygge et germansk storrige østpå.
Marts 1941.
På trods af luftangreb mod England og planerne om et angreb på Sovjet-
-var Hitler stadig besat af sin offentlige fremtræden.
Han inviterede den udenlandske presse til at skrive-
-om hans liv som landlig gentleman i Bayern.
I denne periode gennemfører Hitler mange grusomheder mod jøderne-
-og der bygges koncentrationslejre overalt i Tyskland-
-men hans ry bliver poleret af pressen, for eksempel New York Times.
Der bliver optaget film af Hitler med sin hund og sit følge på Berghof.
Det viser, hvor verdensfjern Hitler er begyndt at blive-
-at han tror, han kan charmere lande-
-der er dybt fjendtligt indstillet over for ham.
Hæren gjorde klar til invasionen af Sovjetunionen-
-og Føreren grublede længe over offensivens navn.
Endnu engang lod han sig inspirere af sin barndoms helte.
De oprindelige kodenavne for invasionen var ret almindelige.
Det var "Fritz" og "Otto".
Men Hitler mener ikke, at det er symbolsk nok.
"Lad os kalde den 'Barbarossa'."
Kejseren over det første tyske rige.
Han knyttede forbindelse til den teutonske myte-
-om den endeløse kamp mod slaverne.
"Vi er nødt til at overvinde dem, hvis vi vil overleve."
Den 12. november 1940-
-arrangerede Hitler et møde med russerne, denne gang på tysk jord.
Stalin sender sin udenrigsminister, Molotov, til Berlin.
Stalin øjner en mulighed for at forny pagten.
Hitler ønsker til gengæld at aflure, hvad Stalin tænker nu.
Det handler om at lulle russerne i søvn, indtil tiden er inde til-
-at Hitler og Nazityskland kan invadere Sovjet.
Hitler er den store taktikker, den geniale skakspiller.
Han holder mødet for at prøve at snyde Molotov.
Hitler ville holde Sovjetunionen ude af Østeuropa-
-så han selv kunne få det.
Han tilbød i stedet Molotov dele af Det Britiske Imperium.
Han tilbyder Molotov Indien, et område han ikke har erobret endnu.
Men Vjatjeslav Molotov var en formidabel modstander.
Molotov er hårdkogt. Han er en benhård forhandler.
Han bombarderer uafladeligt Hitler med meget ligefremme spørgsmål.
Det er altid Hitler, der intimiderer. Det er ham, der råber og peger.
Han får folk til at ryste i bukserne, men Molotov sætter hårdt mod hårdt.
Hitler skælver af vrede over, at han kommer til at se tåbelig ud.
Molotov forlod mødet med mange ubesvarede spørgsmål.
Men vigtigst for Hitler var det, at han ikke forventede krig.
Hitlers plan for en nyordning i Europa, anført af den ariske race-
-lod til at køre på skinner.
Den 11. maj 1941.
Denne solrige dag skulle byde på mørke skyer for Tysklands hersker.
Han fik et brev fra sin stedfortræder, Rudolf Hess.
Han er en af Hitlers mest trofaste følgesvende.
Men han er en ynkelig mand, der tydeligvis ikke kan følge med.
Hitler begynder at køre ham ud på et sidespor.
Hess beslutter at gøre noget for at vinde Førerens anerkendelse.
Han vil gøre noget afgørende, der imponerer Hitler.
Hess skrev, at han var fløjet til Storbritannien på egen hånd-
-for at få en fredsaftale i stand.
Da Hitler hører, at Hess er fløjet til Skotland, bliver han rasende.
Han er så vred, at han åbenbart brøler som et dyr.
Det sker igen og igen for Hitler. Når noget går galt, brænder han sammen.
Han opfatter det som et personligt forræderi.
Politisk set vil det skabe alle mulige problemer.
Hans nærmeste kammerat prøver at slutte fred med Storbritannien.
Kan det tænkes, at Hess vil afsløre planerne for invasionen af Rusland?
Det er nok et af de største chok i Hitlers liv.
Efter adskillige forsøg-
-fandt Hitler på det, han mente var en god forklaring.
Han erklærede, at Rudolf Hess var blevet sindssyg.
Hvis ens højre hånd tager på så idiotisk en rejse-
-får det hele regimet til at se fjollet ud.
Det var nøjagtig det, ugerevyerne lagde vægt på-
-da Hess blev taget til fange.
Og nu historien om Rudolf Hess, Førerens stedfortræder.
Baggrunden for denne dramatiske hændelse vil komme for lyset senere.
Men med hensyn til naziledere, der kommer for at overgive sig:
Jo flere, desto bedre.
Hitler frygter, at hans troværdighed vil få så stort et knæk-
-at skaden er uoprettelig.
Derfor holder han et møde med partiets ledere-
-for at forsøge at styrke sin autoritet.
Hitler kalder 70 partiledere til møde efter Hess-affæren.
Han har tårer i øjnene og kræver deres trofasthed.
Hitler lærer noget af Hess-affæren:
Ingen må komme for tæt på. Der bliver ikke flere stedfortrædere.
Hitler afskaffede Hess' stilling som stedfortrædende Fører.
Lidt efter lidt mindsker han muligheden for-
-at nogen andre i den nazistiske ledelse-
-kan hjælpe ham med beslutninger eller påvirke hans tankegang.
Og det er ikke nødvendigvis en god ting, når man står midt i en krig.
Krisen gjorde Førerens helbredsproblemer værre.
Hitler lider af flere årelange helbredsproblemer.
Han har alle mulige symptomer på stress.
Han lider af søvnløshed, har maveproblemer-
-og lider af frygtelig eksem.
Disse lidelser får ham til at søge behandling.
Under krigen var Hitler blevet mere og mere afhængig af medicin-
-udskrevet af doktor Theodor Morell-
-som havde været hans personlige læge siden 1936.
Hitlers nærmeste bryder sig ikke om doktor Morell.
Han lugter og er beskidt. Folk stoler instinktivt ikke på ham.
Hitler vrisser: "Jeg har ikke ansat ham på grund af hans duft-
-men fordi han kan helbrede mig."
Hitler led af kronisk bihulebetændelse-
-som doktor Morell behandlede med kokain.
Dr. Morell giver ham ting, vi i dag ville klassificere som hårde stoffer.
Det forklarer de voldsomme udbrud-
-han kommer med, når han får dårlige nyheder.
Til sidst er hans stab bange for at overbringe ham dårlige nyheder.
Hitler tager en blanding af stoffer-
-som reagerer på underlige måder i hans krop-
-og det medfører en mere og mere underlig og psykotisk opførsel.
Maj 1941.
Hitler gjorde klar til at invadere Sovjetunionen-
-og inkorporerede sine racebaserede og ideologiske hævntogter i planen.
Han gav sine såkaldte "forbryderiske ordrer" til de væbnede styrker.
Hitlers ordrer fritager soldaterne-
-for juridiske konsekvenser, hvis de skyder civile.
Derfor beskrives ordrerne som "forbryderiske".
Hitlers mål var at gøre op med jøderne og bolsjevismen.
De forbryderiske ordrer gjaldt især disse to grupper.
Der er enorm afstand mellem Hitler, der sidder i sit hovedkvarter-
-og opfordrer til brutalitet over for russerne-
-og så de tyske soldater i Rusland, der brænder folk levende.
Det viser, hvor moralsk distanceret han er-
-fra alt det, han beordrer folk til at gøre.
Det er mord. Det er mord på civile, og det er mord på børn.
Det viser tydeligt, hvor amoralsk Hitler er blevet i 1941.
Den 21. juni 1941 Berlin, Tyskland
Natten før angrebet på Sovjetunionen-
-sad Hitler i sin lejlighed sammen med Albert Speer-
-og hørte noget af sin yndlingsmusik: "Les Préludes" af Franz Liszt.
Han siger til Speer: "Hør godt efter, det vil du komme til at høre ofte."
"Det skal være vores sejrsfanfare, når russerne er besejret."
Han er helt sikker på sejren.
Den 22. juni 1941-
-beordrede Adolf Hitler tre millioner tyske soldater ind i Rusland.
Ligesom Napoleon før ham havde han nu kastet sig ud i en tofrontskrig-
-for at erobre hele Europa.
Han mener, at han er usårlig.
Hitler ser angrebet som et nødvendigt opgør mellem godt og ondt.
Hitlers racistiske vrede gik ud over både soldater og civile i USSR.
Jøder, sigøjnere, slaver og bolsjevikker.
Mænd, kvinder og børn blev massakreret af SS-
-mens den tyske hær rykkede østpå.
Han mener, at den ariske race kun kan reddes, hvis jøderne lider nederlag.
Hitler har intet problem med at slå millioner af mennesker ihjel.
Han indleder verdenshistoriens største offensiv-
-som resulterer i millioner af døde.
Men Hitler forsøger stadig at fremstille sig selv som en boheme.
"Jeg ville faktisk hellere vandre rundt i Italien end føre krig."
Han er feltherre, men har også en blød side: Han er maler.
Det er noget sludder. Hitler hungrer efter krig.
Han siger, at tyske erobringer skal vindes med blod.
I november 1941-
-rykker millioner af tyske tropper frem gennem Sovjetunionen.
Den største hær, der nogensinde var opstillet til et enkelt felttog.
Adolf Hitler fulgte invasionen fra de tætte skove i Østpreussen-
-og sit nye hovedkvarter: Ulveskansen.
Hitler er opmærksom på, at han skal fremstå som general ude ved fronten-
-der har kontakt til sine tropper og kender til krigens realiteter.
Det er ikke et rart sted, og Hitler havde med sine mange sygdomme-
-og sin hypokondri ikke megen lyst til at være der.
Han vantrivedes sådan nogle steder.
Det var ikke et populært sted at være. Det lå meget øde-
-det var konstant plaget af myg, og man skulle udholde Hitler.
Hitler er ude af stand til at holde sig til en tidsplan.
Tidsplaner var altid et problem i Ulveskansen.
Der bliver fremlagt en situationsrapport ved middagstid.
Bagefter er der frokost og derefter endnu en situationsrapport.
Officererne begynder at kede sig og skjuler deres gaben.
Disse billeder taget af Walter Frentz-
-Førerens personlige fotograf-
-skjuler hans svagheder som øverstbefalende.
Generalerne prøver at undgå ham og udføre deres opgaver alligevel.
Han afviser mange af deres analyser, indtil det bliver eftermiddag.
Så roder han det lidt igennem og træffer et par dårlige beslutninger.
Vi taler om en mand, der på ingen som helst måde-
-kender til realiteterne på hverken østfronten eller vestfronten.
Den 5. december 1941-
-drak Hitler te og så film.
Og imens begyndte hans angreb på Sovjetunionen at falde fra hinanden.
Den Røde Hærs modangreb tvang den tyske hær tilbage fra Moskva.
Han troede, at han kunne erobre Sovjetunionen på et par måneder.
Det er åbenlyst absurd og fuldkommen urealistisk.
Hans kaotiske ledelsesstil er direkte skadelig for krigsførelsen.
To dage efter angreb japanerne amerikanske styrker ved Pearl Harbor.
Japanerne har angrebet den amerikanske flåde-
-og tvunget USA til at føre krig i Fjernøsten.
Dermed har Tyskland vundet mere tid til at vinde krigen i Europa.
Da han hører om Pearl Harbor og sine nye allierede-
-i den store styrkeprøve, bliver han helt euforisk.
Den 11. december 1941
Fire dage efter Pearl Harbor holdt Hitler tale for sine ledere-
-for rigsdagen og for diplomater fra Italien og Japan.
Tyskland, Italien og Japan vil føre krigen mod USA og England-
-med alle midler til vores rådighed, indtil vi har sejret.
Hitler erklærede krig mod USA.
Enhver tilskuer ved sine fulde fem må være lamslået-
-over den selvtilfredshed, Hitler udviser, da USA går ind i krigen.
Hitler er ligeglad.
Hans argument var, at amerikanerne alligevel støttede briterne.
Krigen var uundgåelig, så han foretrak at føre den åbent.
Du tager selv beslutningen. Du lader ikke USA erklære krig mod dig.
Du erklærer krig mod dem.
Hitler lever nu i en eventyrverden.
Han er ikke længere bare vildledt og ekstremt arrogant-
-men også fuldkommen paranoid.
En af hans vrangforestillinger var hans gamle tro på-
-at jøderne bar skylden for alle hans problemer.
Hitler peger på USA's indtræden i krigen-
-som endnu et bevis på en international jødisk sammensværgelse-
-gennem bankerne, medierne og den politiske elite.
De rottede sig sammen mod ham.
Som i alle gode konspirationsteorier er der ét grundlæggende tema:
Bag begge de truende farer, fra øst og fra vest-
-kan Hitler ane jødens ondskabsfulde skikkelse.
Hitler er ved at miste grebet, men det hele giver mening for ham.
Sovjetunionen forberedte sig på at slå igen-
-briterne holdt stand, og USA var klar til at gå ind i krigen.
Hitlers vej til sejren var blokeret.
Men Tysklands frelser og diktator forudsagde stadig triumf.
For Hitler var dette ideologiske korstog-
-værd at ofre millioner af menneskeliv på.
Han er umenneskelig. Han skyr ingen midler-
-for at fremme sin egen og Tysklands position.
I det øjeblik beslutter Hitler at tage alle andre med sig i faldet.
Nu er der ingen vej tilbage.