EN ORIGINAL SERIE FRA NETFLIX
Med Teo er det svært at beholde masken på.
Han udfordrer mig, sårer mig, bringer mig i fare.
Det er en risiko jeg må løbe for at redde mig.
Med Teo deltager jeg i årets vigtigste konkurrence:
Aragón-prisen. Det er ikke et hvilket som helst show.
Vinderen sikrer sig en billet til Milano, den redning vi leder efter.
Det skal være perfekt.
Det er normalt. Nogle personer bliver hysteriske i sådan en situation.
Men min datter bliver åndsfraværende og stille.
Alt er nøje gennemtænkt. Tøjet kommer til at se ud, som det skal.
Gid nerverne fik dig til at tie stille af og til.
Vi skal vinde, der er intet andet valg.
Der er altid et valg.
Hvorfor ryger du?
Det er de skræmte investorer ikke enige i.
Middelmådige personer med penge. De forspildte en stor chance.
- Tog du kontrakten med, som jag bad om? - Ja.
Han skal læse den.
For at undgå forvirring.
- Teo bliver let forvirret. - Hersker der tvivl om noget?
Nej. Men han skal vide, hvad han må og ikke må gøre.
Synced & corrected by -robtor- www.addic7ed.com
Det er lidt koldt, men smager godt.
Det er kylling med grønsager og jordbær til dessert.
Jeg tilberedte det i morges.
Jeg er ikke sulten.
Skat, du skal spise noget, ellers dør du.
- Jeg er allerede død. - Det må du ikke sige.
Gå din vej. Gå. Gå!
Jeg vil ses.
- Skal vi spise frokost sammen? - Ja.
Far-overdosis.
Vi har spildt en masse tid. Virker jeg ængstelig?
Ja, lidt.
- Hej. - Hej.
- Undskyld det der skete forleden. - Det gør ikke noget.
Jeg skal sove hos ham i ny og næ.
- Han må være helt ekstatisk. - Ja, han har kæmpet for det.
Han bliver nok venner med far.
- Det tror jeg ikke. - Hvorfor ikke?
- De er for forskellige. - Nej, de ville være perfekte sammen.
Kom du alene?
Ja, far kunne ikke køre mig.
- Hej, skat. - Hvad så?
- Hej. - Har du det?
- Selvfølgelig. - Lad mig se.
- Hvad er det? - Fars receptblok.
- Hvad skal I bruge den til? - Hvad tror du, Elena? Til at købe.
Vi går en apoteksrunde. Vil du med?
- Du lærer mere end derinde. - Det kan jeg ikke, han kigger.
- En rigtig politimand. - Han vil tage sig af mig.
- Vi ses. - Hej.
Jeg forstår det ikke, Joseph. Hvad siger han?
Du forstår ingenting, min kære. Herrerne her er mine advokater.
Og fra og med nu er de også min søns.
Antonio blev narret. De fik ham til at lyve, hvilket gjorde det værre.
Antonio bliver aldrig fri.
Efter løsladelsen får han navnet David Ben-Joseph.
Barnebarn af rabbi Shmuel.
Kald ham, hvad I vil, bare han kommer med mig hjem.
Og at de skyldige betaler for det.
En tyndstegssandwich med...
skinke, ost, æg og rød peberfrugt.
Nej, ingen peberfrugt. Og til mig, kun kød og brød.
Det her er et af Costaneras tre bedste madsteder. Her spiser man godt, tro mig.
- Hallo. - Elena, lille skat.
Kan du bestille frokost? Jeg er forsinket.
Nu bliver du rasende. Jeg troede, det var onsdag.
Nej, det er torsdag, Ele. Hvor er du?
Sammen med far.
- Men hvorhenne? - Vi spiser frokost.
Du glemte vores frokost.
Nej, jeg tog fejl af dagene.
Så ses vi, når jeg kommer tilbage.
Hvad mener du?
Jeg skal rejse væk. Bare rolig, det vigtigste er, at du har det godt.
Hvor skal du hen?
Aragón-prisen, der hvor vi tog hen i fjor.
- Konkurrencen? - Ja.
I år er jeg nødt til at vinde.
- Det skal nok gå godt. - Jeg elsker dig.
- Og jeg savner dig. - Det gør jeg også.
- Vi sms'er i løbet af dagen. - Okay. Hej.
Det er mor. Øjeblik.
Hej. Det er dr. Julián Weinberg. Læg en...
Hvor skal du hen?
Jeg skal noget.
Kom ikke for sent eller noget.
"Noget"?
Kom ikke til skade.
Kom ikke tilbage med et blåt øje, en brækket næse eller arm.
Kom tilbage sådan her, som du er nu.
- Sådan kommer jeg tilbage. - Her.
3.000. Bare tæl dem.
Du kan kvittere senere.
Tak, min gode mand.
Her.
Kom til middag i aften.
Jeg spiser med mor. Vi sås ikke i dag. Vi spiser frokost sammen hver torsdag.
EDHA: Jeg kan spolere idyllen på et øjeblik. Hjælp Antonio ud.
Men det er første gang det sker, og du sagde undskyld. Hun forstår det.
- Ikke også? - Jo, men hun vil ses. Vi er meget tætte.
Er der ikke en fyr, som prøver at få din opmærksomhed?
Absolut ikke.
Ingen venner, kærester, beundrere?
- Nej? - Nej.
- Er du sikker? - Ja.
Nå? Hvad siger du så?
Har du brug for hjælp?
Du skal ødelægge Edhas tøj, så hun ikke kan deltage.
- Er prisen så vigtig? - Ja, selvfølgelig.
Hvis de vinder, får firmaet fodfæste igen, og så bliver de urørlige.
Nu er de i knibe, uden penge. Det er dyrt at bestikke dommerne.
- De fik Antonio fængslet uden penge. - Derfor må de ikke vinde.
Vinderen sætter niveauet for alle regionens designere, og måske mere til.
Hvordan ved du det?
Det er mit job.
Du vil møde Tatiana Aragón, som har stor indflydelse i modeverdenen.
- Stenrig, I kan ikke forestille jer det. - Jo.
Jeg kan forestille mig meget.
Svin.
Lad hende ikke vinde.
Jeg skal nok ødelægge det.
Hvorfor skulle jeg med?
Det her er til hotellet og noget til dig. Jeg er tilbage i morgen.
Hallo. Ja, jeg er på vej. Nu.
- Hvordan går fabrikssagen? - Det går fremad.
- Godt. - Hvad drejer det sig om?
Antonio Mendelsohn er uskyldig. Løslad ham.
- Jeg kan ikke forcere noget. - De har snuppet en lille fisk.
Edhas assistent hører ikke hjemme der.
Hvorfor blander du dig nu? Da jeg bad dig om hjælp, afviste du mig.
Jeg er begyndt at ses med min datter igen. Hendes mor kan sætte det over styr.
Og bland dig ikke i mine familie- anliggender. Det vil gavne dig.
Så Edha bad dig om at gribe ind. Ved hun, hvor risikabelt det er?
- Ja, det ved hun godt. - Har du tænkt dig at presse Molina?
Nej, jeg taler direkte med dommeren.
Har du barberet dig?
Ja, hvis jeg lader det gro, kan jeg ikke kysse min datter.
- Hvordan har din baby det? - Godt, nogle gange sover han.
Hvad griner du af?
Det her... Udklædningen.
Det er det ikke. Det er et jakkesæt, skræddersyet til dig.
Smil aldrig igen... nogensinde.
- Og hvis jeg griner? - Lad være med det.
- Er det alt det, jeg skal bruge? - Ja, i den kuffert.
Efter alle de prøver ender det med at kunne rummes her.
Nøglen til Milano ligger i den kuffert.
Nøglerne?
- Skal jeg køre? - Aldrig.
- Delfina? - Nej, det er mig.
- Du er tidligt hjemme. Det sagde du ikke. - Nej, jeg var uden mobil hele dagen.
Jeg kunne alligevel ikke svare. Jeg opererede otte timer i træk i dag.
En svulst spredt ud over hele frontallappen.
Jeg måtte beslutte, om jeg skulle fjerne den eller lade den blive der.
Hvad besluttede du?
Jeg fjernede svulsten.
Delfi?
Hun gik.
Godt.
Jeg åbner.
Okay.
Hvordan går det, Ele?
Delfina er ikke hjemme.
Jeg ringede, jeg ved ikke, hvor hun er.
Din veninde svarer aldrig.
Det er Elena.
Ele... Skulle I ikke til den samme fest? Hun sagde, hun sov hos dig.
- Har I skændtes? - Nej.
Din datter lyver. Hun sover hos Sebastián.
Min mor er bortrejst, og der var så rodet derhjemme. Jeg blev bange.
- Jeg er alene. - Rodet?
Kom ind.
Mor er rejst. Jeg vil ikke gøre hende bekymret.
Det er nok bedst, at jeg kører hen og ser, om alt er som det skal være.
- Ikke også? - Jo... Kør derhen.
Rolig, jeg følger med.
Jeg kan ikke køre. Jeg tager en taxa.
Jeg så dig ikke i morges.
Du tog ikke telefonen hele dagen. Jeg var usikker på, om du ville ses mere.
Der var et akut tilfælde. Jeg kunne ikke køre Delfina.
- Hvorfor svarede du ikke? - Jeg var uden mobil. Jeg vidste det ikke.
Det er mærkeligt, at du bare dukker op hjemme hos mig. Det er ikke godt.
Det ved jeg.
Jeg kan enten behandle dig som et barn eller som en kvinde. Forstår du det?
Hvorfor ville du ses?
For at vide hvad der foregår.
Lad mig præsentere dig for Lorenzo Abadi fra Edha.
- Han er Inés Musccinis enkemand. - Blandt andet.
Vi skal tale sammen. Jeg har en ven, som måske vil købe Inés' værker.
Når du vil.
- Har du noget fra perioden med Odette? - Ja, men hendes død gjorde det komplekst.
"Komplekst"? Jeg bliver ikke glad, hvis det er spekulation.
Det ville jeg aldrig gøre med dig.
- Du ville tabe på det. - Uden tvivl.
Edha...
Tatiana Aragón. Modens mæcen, den allerbedste.
Hun samler på og promoter vores arbejde.
Ikke kun mig, men hele fonden. Men, ja...
Jeg kan lide at lancere nye designere. Det er det, jeg er bedst til.
Hav en god aften.
- Det er stadig tidligt. - Det ville være lettere med en bil.
- Din fars. - Nej.
- Lån mig hans bil. - Nej, Sebi!
- Kom nu, lån mig den. - Det kan jeg ikke.
Hvis du låner mig den, bliver jeg her.
- Mener du det? - Det lover jeg.
Sværg.
Hvis du låner mig din fars bil, så sværger jeg
ikke at tage på stranden og bolle med alle de sydlandske damer.
Så bliver jeg her i denne lorteby og dør i heden.
- På ære? - På ære.
Okay.
Skulle du ikke sove hos Elena?
- Jo. - Hvad skete der?
Hvorfor kom hun herhen, meget nervøs? Hendes mor er bortrejst.
Hvor er jeg dum. Vi missede hinanden. Hun sagde, hun kom herhen. Er hun gået?
Ja, hun er lige gået.
- Jeg finder hende. - Delfina!
- Ring til hende. - Det har jeg gjort.
- Send en sms. - Det har jeg gjort. Hun læste den ikke.
- Hun sover nok. Som en bedstemor. - Og hvad så? Jeg vil finde hende.
Mor sagde, hun var meget nervøs.
Der må være sket noget med moderen.
Elen!
Er det her dit værelse?
Nej.
Det er mors.
Elena!
Elen!
Elena!
Elen!
Jeg kommer!
Hvad laver du her?
- Du er nervøs. - Du forskrækkede mig.
Du forskrækkede mig. Du svarede ikke, du gik hjem til mig.
Din mor troede, at du var sammen med mig.
Kan du ikke huske, at jeg sagde det?
Nej.
- Hvad med den morgenkåbe? Er den din mors? - Hvad? Nej.
- Du har en fyr på besøg. - Nej.
- Hvem er det? - Ikke nogen. Nu går vi.
- Hvorhen? - Kom du ikke for at hente mig?
- Jo. - Jamen så smutter vi, før mor kommer.
- Kom. - Okay...
Hvad sker der med dig? Vi var bekymrede.
Du er blevet så kedelig, efter at din far dukkede op.
Det er jo nu, du skal leve livet.
Du ender med at blive en af de gamle 40-årige, som går på diskotek.
- Som tror at de er gudinder. - Ja.
Vi har kørt langt. Hvor skal vi hen?
Hvorfor kom du hjem til mig?
Jeg fik jo ikke fat i dig.
- Du ringede ikke engang. - Jo.
Din mor udspurgte mig, jeg blev nervøs.
Jeg plaprede løs.
Elena svarede ikke.
Jeg ringede.
Det var ikke noget. Falsk alarm.
Hendes far har gjort hende forvirret og hendes mor er bortrejst.
Hun blev bange. Bange...
- Delfi? - Så du hende ikke?
Hun ville finde hende.
- Finde hvem? - Elena, hvem taler vi om?
Delfina.
Jeg taler om Elena.
Burde vi ikke tale om vores datter? Vi er helt kulrede.
Vi er helt kuldrede...
Du har ret.
Det her nytter ikke noget. Vi skal tale sammen.
Delfina ryger, hun har sex med ham der Sebastián, som vi ikke ved noget om...
De bruger beskyttelse.
Det ved jeg godt.
De skal beskytte sig.
Hør her...
Der er mad til dig.
Hvad er der?
- Det er der ikke. - Hvad?
Tøjet er forsvundet.
- Har du set godt efter? - Kufferten er tom.
Tjek det, Aníbal.
- Ingen scener. Det hader Tatiana. - Hvad gør vi? Vi kan ikke deltage.
Ring til Florencia, hun kan komme med noget.
Det kan vi ikke nå! Det er forbi, far.
Vent.
- Jeg elsker ham. - Hvad laver vi her?
Holder ham med selskab.
- Mens han gør hvad? - Ikke noget.
Nogle piller. En leverance.
Hvad så?
Er det alt?
Det var det.
- Jeg vil væk herfra. - Vi er på vej.
- Hvad sker der? - Ind i bilen!
- Skynd dig. - Start bilen!
- Start nu bilen! - Ro på.
Hvor skal du hen?
Nøglerne.
- Giv mig nøglerne. - Giv ham dem.
Giv mig nøglerne, nu.
Giv mig pengene.
- Giv ham dem. - Pengene.
Giv mig pengene. Eller prøver du at spille sej?
Det gør ikke noget.
Det er vores zone.
Jeg vil ikke se dig her igen.
Forstået?
- Nej! - Nej.
Lort!
Lort, lort...
- Hvad laver du? - Ringer til far.
- Hvem designer? Det gør hun. - Hvad laver I?
Alle venter. Det er spekulation, som med Odettes værker.
Ikke denne gang.
- Så det gjorde du før? Afsløret. - Du har ret. Giv os et øjeblik endnu.
Har du det godt?
Ja, med tanke på min alder og på al den alkohol jeg har i blodet.
Edha havde det skidt. Vi kommer om lidt.
Kunstnere... De piner sig og presser sig.
Jo mere de lider, desto mere kan vi lide dem.
Det er det, de er til for.
Klæd dig af. Jeg skal se dig nøgen.
Hvabehar?
Tag tøjet af! Jeg skal se dig nøgen.
- Lille skat. - Hej.
- Tak for at du kom. - Er du okay?
- Ja. - Er du sikker?
Jeg kunne ikke få fat i din mor.
- Vi skulle til en fest... - Jeg taler med min datter.
Du kan tale med din far.
- Jeg har ikke ringet til ham. - Det har jeg.
Sæt dig i bilen.
Nu.
Bugseringen er på vej. Det er bedst ikke at vente her.
- Tusind tak. - Delfina, sæt dig i taxaen.
- Kom. - Nu!
- Ja, ja. - Hvad med ham?
Jeg efterlader ham ikke her.
En vanskelig alder. Vi skal holde øje med dem.
- Har Elena det godt? - Hun er forvirret.
- Ellers havde hun ikke gjort det her. - Tænk, at vi lærer hinanden at kende her.
Vi kender ikke hinanden endnu.
Fantastisk.
Tak.
Giv kollektionen et navn. Den skal de se i Milano.
Jeg promoter dig, på ét vilkår:
Ham.
Han er dit sande værk.
Danser du ikke?
Hvad er der? Kan du ikke bevæge kroppen?
Vi kører. Vi har meget arbejde forude.
Du skal være fuldstændigt til rådighed. Kan du det?
Ja.
Jeg kører dig. Hvor og når som helst.
Hent lidt tøj hos din mor, og så kommer du lidt for sent, det gør ikke noget.
- Jeg kan tale med rektor. - Det behøver du ikke.
- Du må ikke gå glip af skolen. - Det vil jeg ikke.
Og minimal kontakt med Delfina. Du hilser kun.
Det samme med Sebastián. Du er intelligent, du kan vælge noget bedre.
Kontrol er omsorg. Det er også en slags kærlighed.
Din kreation var ekstraordinær.
Men du skylder mig en dundyne.
Det er for sjov. Din mor ville have været stolt.
I et kort øjeblik så jeg et af hendes værker.
Jeg ser det som en version af Inés' værk.
- Jeg giver fonden besked. - Det ville være perfekt.
- Men det haster. - Jeg har nok materiale at arbejde med.
Tak.
Kom.
Jeg beholder fotografierne som souvenir.
Hvordan skal jeg takke dig?
- Med hukommelsen, Jáuregui. - Hvabehar?
Husk mig efter afstemningen.
Det er en aftale.
Sikken flot frisure.
Den er ny, ikke? Du forandrer dig altid.
Det gør du ikke.
Nu tager vi hjem.
- Hvor meget kommer det her til at koste? - Intet. Du er David Mendelsohn.
Hvad kan det koste at være dig selv?
- Kom, Antonio. - Det er slut, Ronnie.
Nu tager vi over. David har en familie.
- Jeg kørte Dem herhen, opsøgte Dem. - Og det er vi taknemlige for.
- Hvem arbejder jeg for? - Hvorfor spørger du om det?
- For dig eller din far? - For mærket.
Du arbejder for firmaet.
Og hvem er mærket, dig eller ham?
- Er det så vigtigt for dig? - Jeg vil vide, hvem som har sidste ord.
Om dig?
- Ja, og om resten. - Resten?
Hvad er det, du vil vide?
Hvem som træffer de vigtige beslutninger.
Alle beslutninger er vigtige. Jeg designer. Lorenzo driver produktionen.
- Hvorfor kom Antonio ikke? - Han kunne ikke.
Antonio udfører, men uden at bestemme.
Antonio blev løsladt, og de tog ham fra mig!
- Blev han løsladt? - Ja. Det hele er din skyld.
- Jeg rådgav ham ikke. - Du overtalte ham.
Det var Lorenzo.
- Men du manipulerede ham. - Lad hende være!
Er du tosset?
Du kender ikke Edha.
Er du okay?
- Hvad anklager han dig for? - Noget jeg ikke har gjort.
Det er ikke min skyld, han er vred.
Hvem er du?
Hvad bør jeg vide?
Tekster af: Sheila N. Hasahya