gledali ste... Zašto si došla?
Prokleta sam da vidim stvari. -Ako misliš da te dodirnuo demon,
onda najbolje izađi kroz ta vrata. -Muškarac me brine.
Ima zaštitnika. -G. Chandler? -Lupus dei. On je tvoj izazov, kćeri.
Želim znati tko ti je to napravio.
Ozdravite, g. Roper. Imamo puno tema za razgovor. -Zovem se Dorian Gray.
Angelique. Tu radim. Nadam se da znate što ste kupili. -Znam.
Kozmetički, druga je osoba. Lily, mogu li ti predstaviti...
John Clare. -Dođi upoznati našeg novog zaposlenika.
Drago mi je. -To lice će nas obogatiti.
Gđo. Poole. -Sir Malcolme. Što znaju? -Ništa.
Mogu ih voditi kako god želite. -Ne. Neka slijedi mrvice do mene.
Moraš se naučiti zaštititi. -Od koga? -Legija.
Zapamti ovo. -Ne! -Kada je Lucifer pao, nije pao sam.
Lovit ćete do kraja vremena.
A onda?
Živu su je spalili.
Kada sam napustila vrištine,
mislila sam da nikad više neću čuti taj pokvaren jezik.
Ili se suočiti s tim zlom.
G. Chandler je mislio da morate znati.
Jer ne borite se protiv neprijatelja od krvi i mesa...
Već protiv moćnih snaga u ovom tamnom kraljevstvu.
I protiv zlih nebeskih duhova.
Znači te vještice prakticiraju crnu magiju, dok ti prakticiraš...
Moramo li stvarno raščlanjivati vještičarenje?
Moramo znati što su te stvari -Da, vještice, shvatili smo.
Vještičarenje je prisutno u mnogim kulturama, doktore.
Kao i vile i duhovi, ali oni ne hodaju Londonom, zar ne? -Ovi hodaju.
Moje isprike.
A njihov cilj?
Vražji su sluge. Obavljaju njegov posao koji služi njihovim ciljevima...
Kakvi god oni bili.
I što sada imamo? -Prijetnju koju možemo imenovati.
I jezik koji moramo odgonetnuti.
Odmah. Pogledajmo ako može.
G. Chandler je imao pravo. Ovo jest zagonetka.
I zamršenija nego što se isprva činilo, što mi oduzima dah.
Ovo nije toliko pravi jezik
koliko zbirka poznatih jezika koji stvaraju nove uzorke.
Ali unutar te zamršene priče tu su stari prijatelji, grčki i latinski.
Prevođenje grčkog je bilo jednostavno,
iako je idiom većinom predgramatički, ako želite.
I pojavio se jedan fragment...
I Bog je pogledao svoje poražene anđele i...
A to "i" predviđa što? -Da ima još. -Baš tako.
Pa sam počeo tražiti nastavak... I našao sam ovo, na latinskom.
G. Chandler, želite li iskušati svoju vještinu?
Otkrio je da su zli anđeli, i izbacio ih je van. Primio...
Što? -Jedva čekate da saznate?
To je priča. -Pripovijest koja se nastavlja.
Od jezika do jezika. -Od grčkog do latinskog, sumerskog do arapskog
do deset ostalih opskurnih jezika pretačući se iz jednoga u drugi.
Je li to priča o Luciferu? Anđelu kojeg je Bog izgnao? -Vrijeme će reći.
Kako je jedan monah mogao znati sve te jezike? -Ne on, već demon. -Tako je.
Brat Gregory je samo zapisivao ono što je čuo,
na onom jeziku koji bi mu došao.
Znate li što ja mislim o ovome?
Da, mislim da je to priča, ali napravili ste jednu pogrešku.
Potpuno razumljivo kad se uzme u obzir arhaičnost teksta.
Pogledajte ponovo.
Ne "oni... "
"Mi." -Otkrio je da smo zli anđeli pa nas je izbacio.
To nije samo priča.
To je autobiografija.
Memoari vraga.
Boli me glava od ovoga.
Možda da porazgovarate s doktorom.
Znate, jednom bih mislio da je sve ovo nemoguće.
A sada? -Znam da ništa nije nemoguće.
Što god zamislili, istina je gora. -I puno bolja. -Mislite?
Odabirem tako.
Gđice Ives, želim...
Želim vas zamoliti za uslugu.
Možete li me sutra otpratiti nekamo? U... Pa...
Moram nešto obaviti. -Naravno, doktore.
Može li u deset? -Rado. -Hvala.
Što radiš?
Promatram.
Što? -Te stvari koje love noću.
Lavove.
Vlak staje u tunelu.
Svjetla se ugase na trenutak.
Nitko u vagonu nije ništa vidio. Nitko nije ušao niti je tko izašao.
Kako je to onda napravio?
Gospodine? -Kako je ušao i izašao?
I to noseći dijete... Koje očito nije niti jednom zaplakalo.
Možda ga je ubio -Zašto ga onda ponijeti sa sobom?
A rane... Kao da je kirurg.
Precizno i elegantno...
Takvu životinju nikad nismo vidjeli.
Ne, krivo gledamo na sve ovo.
Pratimo logične uzorke...
Ali odgovori leže drugdje.
Gdje?
U magiji.
Evening Star! Majka i otac ubijeni!
A kako ćemo si priuštiti još jednu izložbu? -Samo će se isplatiti.
A zašto misliš da će itko platiti da bi gledao te stvari?
Odmah idi na raskrižje pa ćeš vidjeti.
Stoje u redu da bi kupili novine ili strašne priče, a to su samo slike.
Mi im dajemo pravu stvar.
Stravu i užas.
Da, vrijeme će pokazati.
Mužu bi dobro došla podrška njegove žene.
A osim toga, s ovim ništa ne simuliramo... Jer sve je pravo.
Meso i krv, srca koja kucaju i sve.
Evo. Pogledaj ovo.
Ovdje ćemo dodati ulaz.
Dvije atrakcije, dva ulaza... Dvije karte.
Popust ako kupe obje.
Ovdje će se spustiti stepenicama. -Ne pratim. Gdje će biti?
U ovom dijelu, ako mi ga prodavač duhana iznajmi.
Vidiš? -Držat ćeš ih u podrumu? Cijelo vrijeme?
Naravno. Ne treba im svjetlo.
Nakaze su.
Znam da ste tu.
Oprostite, gospođice. -Svi to rade.
Prilika da promatraju život u svojoj prirodnosti. Neprimjetno.
Uvijek znam. Vidite, molekule se promjene u zraku.
Sve vibrira.
Ide... Idem.
G. Clare, ne budite takav miš.
Sada, recite mi...
Liči li ovo na g. Gladstona?
Toliko puta je bio premijer da ga stalno moramo praviti starijim.
Mislim da je dobro. -Lako je postarati ih.
Svi znaju da moraš dodati bore i mlohavu kožu i to...
Ali trik je u... očima.
Postaju zamagljene kako starite. Morate promijeniti oči.
Kako izgledaju vaše oči?
Nisu lijepe. -Jesu li zamagljene?
Ne.
Kakve su boje? Ne, dajte da pogodim. -Gđice... -Plave?
Ne, niste vi plavooki dečko. Niti zelene, osjećam.
Reći ću, smeđe. Paperjasto smeđe poput sovina krila.
Ne, nisu smeđe. -Recite mi onda. -Moje su...
Žute. -Pa, to je nešto novo!
Nadam se da nisu limun-žute. To bi bilo zabrinjavajuće.
Više poput šafrana?
Da.
Čula sam krasnu priču o g. Gladstonu.
Gotovo svake večeri izađe u šetnju i ako naiđe na posrnulu ženu,
stane i razgovara s njom i da joj novac.
Jako drag čovjek. -Svatko tko je blag prema onima koji pate
zaslužuje pravo mjesto u muzeju.
A što je s ostalima na kojima radite? -Kojima?
Onima koji nisu dragi.
Da. Očevi ubojice.
Svi ti likovi koji vrište u njegovim novim prizorima zločina.
G. Clare...
Boli me kad ih stvaram.
Kao da ih oživljavam, a onda mučim.
Kao nekakve grozne afričke vudu-lutke.
Svježe su kada izađu iz kalupa... A onda ih tjeram da pate.
Neki ljudi misle da je takav život.
Rođeni da bismo patili.
Mislite li tako? -Nekoć jesam.
Ali više nisam siguran.
Za vas još ima nade.
Nemojte se još odreći života.
Ne, gospođice, neću.
Obiteljsko ubojstvo u podzemnoj! Nestalo dijete!
Obitelj ubijena.
Svi užasi podzemne! Čitajte!
Hvala, gospodine.
Jeste li dobro, gospođice? -Da... Ja...
U redu je.
U redu je, dobro...
Samo polako. U redu je.
Razumijem da vaše sjećanje možda nije potpuno jasno, g. Roper.
Uzet ću to u obzir.
Možete li opisati što se dogodilo u svratištu?
Sve čega se možete sjetiti će biti od velike pomoći.
Uz vašu pomoć... možemo naći odgovornoga za ovo.
Ne sjećam se.
Ničega?
Teško u to mogu povjerovati. -Vjerujte u što god želite.
Patolog mi je rekao da vam je rane vjerojatno nanijela životinjska pandža.
Možda tomahawk ili nešto slično iz vaše zemlje.
Ne sjećam se.
Onda se možda možete sjetiti zašto ste nosili ovo.
Zbog zaštite.
Od čega?
G. Roper, moj grad se guši u tijelima. Dijete je nestalo.
Pomoći ćete mi, ili tako mi Boga, samljet ću vas u pepeo.
Ja sam građanin Sjedinjenih Američkih Država. Znam svoja prava.
Čim uzmognem, odlazim iz vašeg prokletog grada, budite sigurni.
Iskreno, doktore, ovo je zadnje što sam očekivala. -Da, pa...
Što je život bez iznenađenja?
Moja rođakinja, vidite... Dolazi mi u posjet
i ona je jednostavna djevojka, ali ne spora, razumijete, ne retardirana...
Samo sa sela, znate? -Vaša rođakinja, kako krasno.
Da, rođakinja. Drugo koljeno. Zove se Lily.
Lily Frankenstein. Da, tako se zove. Oprostite.
Nije prava žena. Mislim na lutku, ne moju rođakinju.
Ona je prava žena. -Znači, vaša rođakinja Lily vas dolazi posjetiti.
Da, to bi bilo to. Da. -A... Što radimo ovdje?
Da, da, naravno. Kako je djevojka sa sela,
mislio sam joj kupiti haljinu ili dvije da bi se uklopila.
A nikada prije niste kupovali žensku odjeću. -Ukratko.
Onda ću vam drage volje pomoći. -Vi se uvijek odijevate pa...
Okovratnici i... I crne stvari sa... Uvijek ste potpuno odjeveni.
Dobro jutro. -Dobro jutro. Vanessa Ives, drago mi je.
G. i gđa Ives. -Bože, ne! Nismo u braku.
Vidim. -Ne, nije ni tako.
Uvjeravam vas, gospodine, diskrecija je geslo mog zanata.
Malo bismo pogledali ako smijemo, moj ne-suprug i ja.
Ovo je gore nego što sam znao da će biti.
Je li svjetla ili tamna? -Jako svjetla, zlatna kosa.
A koje je veličine? -Točno metar šezdeset i pet.
Jako točno.
Morao sam joj jednom izmjeriti visinu. -Neću pitati.
A oblik tijela? -Oblija je od vas. Puniji kukovi, veće poprsje.
Možda ovo? Lijepo bi stajalo mladoj djevojci svijetle kose.
Guipure čipka je jako popularna, a svileni muslin laska punijim grudima.
Možete li je... pridržati?
Nikad vas nisam vidio u bijelom. -Nije moja boja. -Ne.
Nisam siguran za...
Dekolte. -Baš tako.
Onda idemo dalje.
I... Biste li bili voljni...
Ako vam nije prenaporno da jednom odemo na čaj, kada dođe?
Bila bih počašćena, doktore. -Jako je stidljiva. -Šaptat ću.
Još jedna stvar. -Da?
Kada kupimo haljinu, trebat ćemo...
Donje rublje!
Smijat ćete se. -Neću, obećajem. -Mrzim čak izreći to naglas.
Hekata Livingstone. -Hekata. -Znam!
To je ime grče morske božice, ljubavnice valova.
Roditelji su mi prolazili kroz antičku fazu. A moje ime je grozan ishod.
Zašto se ne predstavljate krsnim imenom? -Ne mogu. -Zašto?
Afrodita.
Oprostite, ali, želio sam to napraviti. -Bože, beznadna sam.
A trebala bih ići u Španjolsku.
Kako ću preživjeti razbojnike Alhambre ako ne mogu niti prijeći ulicu u Sohu?
Ti se razbojnici trebaju čuvati vas... Hekate Afrodite Livingstone.
I kako ste završili ovdje? -Pokušavam biti emancipirana žena.
Za sada ne baš uspješno, bojim se.
Odrasla sam u Maineu, ali kad sam diplomirala na Northwesternu,
odlučila sam da mi je dosta velikih pašnjaka Indiane
i polja jastoga Nove Engleske i da zaslužujem pravu civilizaciju...
Među civiliziranim ljudima. -I putujete sami?
Da, g. Chandler, Amerikanke katkad putuju
bez naoružanih stražara. Imam diplomu iz botanike...
Sasvim razborit 2par cipela i jako izdašan račun u American Expressu.
Izučavate latinski. -Želim postati jedan od vaših civiliziranih ljudi.
Samo nemojte davati luda imena svojoj djeci.
Vi ste nekakav učenjak?
Izgledam li tako? -Ne, izgledate kao...
Ne znam kako izgledate. Pljačkaš vlakova.
Jeste li kada bili na Zapadu? -Mislite, u Kaliforniji? -Novom Meksiku. -Ne još.
Pustolovine koje me očekuju. -Onda je on došao k vama.
Tko? -Moj otac.
Naglasak je dobar, ali nema ni natruhe jenkijevskog
za djevojku koja kaže da je odrasla u Maineu.
Northwestern je Illinois, ne Indiana. Možda Pinkerton sada zapošljava i žene,
ako je tako, svaka im čast, jer ja jesam za emancipaciju.
Mom ocu neće uspjeti ni s vama pa mu recite da me ostavi na miru
ili ću sljedeći put kad me vidi imati pištolj u ruci i prst na okidaču.
Nadam se da ćete uživati u Alhambri... Čujem da je jako dramatična.
I iskreno... To nisu nimalo razborite cipele.
Ali bojim se! Kakve užase može nositi?
Neću ti reći svoje pravo ime, prijezira je vrijedno.
Dopusti da pogodim. Bartholomew?
Tarquin? Ahab? -Pusti.
Ni "Dorian" nije baš privlačno ime. -Moji su se roditelji nadali položaju.
Nisi rođen bogat? -Ni približno.
Bar mi reci koliko ti je godina. -Stariji sam nego što izgledam.
Onda mi reci svoju tajnu.
Budi oprezan s onim što želiš.
Podigla si par obrva. -Ne smeta ti?
Neka bulje. Provokacijom se hranim.
Evo nas.
Spremna si za pustolovinu?
Nešto potpuno novo? -Postoje li drugačije?
Vojnici su ga donijeli iz Indije, zove se stolni tenis.
Kažu da će uskoro biti po svim londonskim salonima.
Bože, električna rasvjeta. Što to čini djevojčinu tenu.
Šampanjac, molim. Najbolji. -Gospodine.
Sada, ako dobro razumijem, moramo prebacivati lopticu.
Da, to sam shvatila. -Hoćemo li pisati bodove? -Čemu inače živjeti?
Bod za mene.
Počinila sam glupe greške... Ali nije bilo to.
Nanjušio me.
To si mogla i pretpostaviti.
Lupus dei. -Više nema sumnje.
Onda ćemo se morati suočiti s njim... Kandžama i očnjacima.
Večeras ću pripremiti čaroliju. Povedi ostale.
Znaš što mi treba? -Da.
Nemoj me opet razočarati, djevojko
Oprez, kćeri.
Još si nedorasla.
Ne vjerujem tom čovječuljku. -G. Lyle ije poznato nepouzdan.
Ali slab poput ljiljana. -Ne moraš ga se bojati. -A ostalih?
Radi s njima što želiš.
Važna je samo gđica Ives.
Donesi mi ono što trebam.
Napravljena je od plutena čepa. -Što? -Loptica. -Kako znaš?
Dušo, mogu nanjušiti šampanjac na 30 metara
zatvoren u kovčegu na dnu oceana.
Vjerujem da bi to bilo 12 prema... Koliko ono? -Nula.
Nua, tako je, jadniče mali. -Još jedna?
Misliš da tvoj ponos to može podnijeti? Opet izgubiti od bespomoćne dame?
A ti nisi niti jedno od toga, što oboje dobro znamo.
A gdje bismo bili bez naših malih obmana?
Bili bismo jako nezanimljivi.
Trikovi su ono što sve čini toliko slasnijim.
Znati tajne koje drugi ne znaju. -Biti što želimo biti, ne što jesmo.
Kako je? -Jako usko.
To je i svrha. -Jedva mogu disati.
Mislim da je i to svrha. Dame se ne bi trebale naprezati.
Neću moći hodati. -Puno mladih dama uspijeva.
I ti ćeš. -I tome ćeš me naučiti?
Potrudit ću se. -Vjeruj mi, bit će priličan izazov.
Osjećam se kao mazga. Dobro, gotova sam. Spreman?
Samo naprijed.
Ne vjerujem da si ikad bio tako tih u cijelom svom životu.
Lily...
Izgledaš prekrasno.
Ne mogu disati. -To je zbog korzeta. -Da, znam zašto, rođače, ja ga nosim.
Možeš li mi pomoći, mislim da ću se prevrnuti.
Cipele su strašno visoke. -Da... Zato sam ih i odabrao. -Zašto?
Volim ih vidjeti na ženi.
Pokazuje talokruralnu regiju i dorzifelksiju noge.
Kakav kompliment.
Sve žene nose korzete?
Većina žena, bar određenog staleža. -Čini mi se...
Ne znam riječ... Okrutno. Kosti mi se zabijaju u kožu.
Vjerujem da možeš prilagoditi.
Ti ćeš to popraviti? -Naravno.
Dobar sam u šivanju.
Znači, žene nose korzete da se ne bi naprezale? -Jednim dijelom.
A što se dogodilo da se napregnu?
Preuzele bi svijet.
Jedini način kako to muškarci mogu spriječiti je da ih drže u korzetima...
U teoriji... I u praksi.
Trebali bi laskati figuri žene. -Bar iz muškarčeva kuta.
Sve radimo zbog muškaraca?
Vodimo im kućanstva... odgajamo im djecu, laskamo im našom boli.
Ne.
Laska li i meni korzet?
Da.
Želiš da ga nosim?
Ne želim ništa što ti uzrokuje bol.
Niti jer ti laska niti... zbog moje taštine...
Niti zbog bilo čega pod suncem.
A sada, molim te... Skini ga.
Haljina će izgledati lijepo i bez njega. -Hvala.
Ali zadržala bih cipele ako smijem. -Mislio sam da te bole noge.
Da, ali sviđaju mi se.
Srećom po nju, bio si ondje, inače...
Tečno govorim arapski, ali ovaj tekst je jako opskuran.
Mogu razaznati samo neke riječi.
Ovo možda pomogne.
Da, sada je puno bolje. -Ne znam da li vam baš pristaju...
Malo su ekstravagantne.
..za naša krilata leđa
i uzdigao nas iznad glave. I tada...
Otkrio je da smo zli anđeli pa nas je izbacio. Primio...
..nas je za krilata leđa i uzdigao iznad glave. I tada...
Uživate u ovome, zar ne?
Sada kad ste odustali od Nila, tražite novu avanturu. -Možda imate pravo.
I nemojte biti tašti i praviti se da ne trebate naočale.
I s njima ste naočit muškarac. -Pa, moram priznati da se...
..udvaram, ali ne baš previše uspješno.
Sir Malcolme, kakva vijest! Tko je sretna dama? -Zapravo, poznajete je.
Prvi put sam je upoznao kod vas.
Gđa. Poole.
Ah, da, naša vidovnjačka prijateljica.
Možda da... nastavite s oprezom?
Niti ne mogu drugačije, oženjen sam. -Tako je i najbolje.
Te igrice mogu postati tako zamršene.
Moja prošlost je puna takvih zamršenih igrica
od Stokea na Trentu do Budimpešte.
Mislim da ju je poslao moj otac. -Zašto?
Želi da se vratim kući. Već je slao i druge. -Kako se zvala?
Vjerojatno nije bilo pravo. Hekata.
Nekakva grčka morska božica. -I to je bila laž.
Hekata je bila mjesečeva božica i donositeljica magije.
A i lik u Macbethu, zaštitnica vještica.
Nije izgledala kao vještica.
A ružna starica bi vam zapela za oko?
Ne, g. Chandleru, one preuzimaju mnoge boje, poput kameleona na listu
Ali u svom prirodnom stanju su... pamtljivije.
Znači, bila je nekakav kameleon.
Želite li kave? -Ne, hvala. -Odmah se vraćam.
Vanessa... Dođi pogledati ovo.
Izgledaš baš pristalo.
Ja ću. -Mogu i ja. Da otplatim stanarinu. -Ja plaćam svoju.
Trebala bi više jesti.
Brineš se za nju, zar ne? -Ona je lavica, ne moram se brinuti.
Ali brineš se za Sir Malcolma.
Mogu li te pitati nešto? -Mogu li vas spriječiti?
Jesi li bio lovac?
Dijelom.
Koji je drugi dio?
Osobno.
Treba ti pregača.
U velikom ratu za nebesko prijestolje smo poraženi...
Pa je Bog pogledao svoje poražene anđele i otkrio je da smo zli anđeli,
pa nas je izgnao. -Primio nas je za krilata leđa i podigao iznad glave...
I tada... -Tada? -Izgnao nas je u pakao?
Je li ti išta od ovoga poznato, Vanessa? -Da.
Moja prijateljica, sjekačica, rekla je...
Kada je Lucifer pao, nije pao sam.
A koji je bio demonov cilj za ispričati ovu priču? -Proročanstvo.
Promisli malo. Lucifer priča svećeniku priču u prošlom vremenu. Zašto?
Samo da bi njegova povijest bila zapisana?
Ne. Ako prihvatimo da vrag danas hoda među nama...
moramo uzeti u obzir da je ovo dio aktualne priče,
koja je važna i danas.
Moguće je da se nije samo prisjećao prošlosti već predviđao budućnost.
Čiju budućnost?
Vjerojatno tvoju.
Ne možeš to znati. -Vanessa... -Ne znaš to!
Spominje li se žena? Netko poput mene? -Još nismo završili.
Moraš shvatiti da je teško prihvatiti da sam objekt vječne sotonske potrage
koja se do sada pokazala samo u hrpi pjesama i gluposti!
Žao mi je, ne!
Umorna sam, ispričavam se. -Nema potrebe.
Mislim da ću leći, ispričajte me. -Laku noć. -Ugodni snovi, draga.
Sumnjam.
Laku noć, gospodo. -Nemojte reći da ćete propustiti Sembeneov...
Što je to? -Buttercream torta.
Za te dvije riječi nikad ne bih rekao da ću čuti kako ih izgovaraš.
Ostavi mi komad za doručak. Laku noć.
Stvarno jede desert za doručak?
Uvijek.
Nema više razboritih cipela, g. Chandleru.
ivan204@prijevodi-online.org ;)