Za Martu
PLANET ZEMLJA
Zemlja je jedini planet za kojeg znamo na kojoj egzistira život.
Ovdje, eto, ima ga u izobilju.
Džungla je "Raj".
Pokriva manje od 6% zemaljske površine
no dom je za polovicu sveg
biljnog i životinjskog svijeta.
Džungle imaju pravi omjer svjetla,
vode i hranjivih tvari, a tako je to već tisućljećima.
Život bi ovdje trebao biti lak.
Ovo je Indri.
Primat, poput nas.
A ove šume na Madagaskaru su mu dom.
Ali za preživjeti tu...
mora se suočiti s velikim izazovom.
Raj je prenapučen.
Život ispunjava svaki kutak.
I u svakom pojedinom trenutku zapanjujuće varijacije vrsta i bezbroj
pojedinaca u potrazi su za prostorom i hranom.
Poput svake životinje iz džungle,
Indri mora naći vlastiti način za preživljavanje
u naj konkurentnijem mjestu na Zemlji.
DŽ U N G L E
Tekst čita:
Džungle su složena mjesta...
isprepleteni trodimenzionalni svjetovi stvoreni bujnom tropskom vegetacijom.
90% ovdašnjih životinja cijeli svoj život provede na drveću.
A svaki od njih mora iznaći vlastiti način za kretanje okolo.
Na 30 m od tla visi Majmun pauk.
Oni putuju u obiteljskim grupama i pronalaze sve potrebno na
najvišim katovima džungle.
Ovdje gore nije mjesto malodušnima.
Dugački udovi i hvatajući rep koji ima stisak poput ruke,
oni su kao stvoreni za penjanje.
No zamislite sebe da morate usvojiti ove vještine učeći na visinama poput ovih.
Trećina majmuna pauka nikad ne doživi zrelost.
Ovaj mladunac je star tek nekoliko mjeseci.
Njezina budućnost ovisi o sposobnosti penjanja.
Igrom na drvetu za vježbu sa svojim starijim sestrama i braćom,
ona već uči koristiti svoj rep kao sigurnosni konop...
pod budnim okom njena oca.
Ona žudi biti u igri, no budući je najmlađa
i kako to obično biva, nije uvijek dobrodošla.
Zato si odabire vlastito mjesto za igru.
No nije svako drvo isto.
Ovo ovdje je za naprednije penjače.
Entuzijazam? Svakako!
Tehnika?
Postoji prostora za poboljšanje.
Za to vrijeme, dio njene obitelji se preselio u potrazi za novim paketom
svježe hrane
Vrh krošnje nije za najmlađe.
No otac ne gleda, a iskušenje pridružiti se ostalima je
neodoljivo.
Morat će biti pažljiva.
Pad s ove visine znači sigurnu smrt.
Ovo joj je prvi put na ovolikoj visini sasvim sama.
Kako se uspinje sve višlje, grane su sve tanje i tanje.
Rep je spasio i drži...
no sad je u međuprostoru, nemoćna dohvatiti grane.
No međutim, otac, je pratio.
On je velik i jak dovoljno da oformi svojim tijelom most kako bi ona mogla
uspeti se u sigurnost.
Lekcija naučena.
No nisu samo majmuni ti koji žive na vrhovima drveća.
A, ukoliko ste mali, pronalazak pravog drveta znači dom za cijeli život.
Ovo je Draco gušter. (Leteći gušter)
Visine je tek kemijske i hrani se mravima.
Ovo drvo mu muže priskrbiti hrane toliko koliko će biti dostatno za cijeli život...
hrana kao na pokretnoj traci.
Savršeno mjesto da se skrasi.
Zapravo, bilo bi...
no netko drugi je već tu.
Ovaj veći mužjak, vlasnik je drveta.
A Dracoi ne dijele.
Vlasnikova zastava je upozorenje.
Uljezima se ne tolerira.
Vlasnik ne samo da zastrašuje...
on je i spreman na borbu.
Slijepa ulica!
Sigurnost je jako daleko.
Sad mu je vrijeme odluke.
Borba...
ili bijeg?
Samo u džungli možete pronaći guštere koji lebde poput zmajeva.
Može preletjeti preko 30 m bez zamaha.
Vrlo brz i efikasan način za putovanje džunglom.
Možda, ovo novo drvo ima hrane, a nema stanara vlasnika.
U džungli sve se mora nadmetati za prostor.
Tek 2% sučevih zraka dopre do zemlje...
pa tako se čak i same biljke moraju boriti za svjetlo
koje trebaju za rast.
Prije 300 godina, ovo drvo Hura počelo je svoju utrku ka svjetlu.
I od tada svakog dana, upija vode i sunca koliko mu treba kako bi
izraslo u diva.
Ovo je uspjelo u tome što svakom drvetu treba uspjeti kako bi preživjelo...
izdići se iznad mraka tla džungle.
A čak što više, njegov uspjeh daje život drugima.
Njegove grane sad nose 1.000 drugih biljaka.
Ova posebna vrst paprati,
smokve i orhideje žive samo na granama drugog drveća.
1.000 biljaka raste na jednom drvetu.
Diljem šume, ova se priča ponavlja bezbroj puta.
Kao posljedica toga, džungle su dom
većem broju vrsta biljaka nego bilo gdje drugdje na Zemlji.
Što je, opet, potpora bogatstvu životinja.
U Ekvadoru, natjecanje je naj intenzivnije.
Evo, samo 100 vrsta kolibrića...
svi u borbi za nektar.
Svaki cvijet ima samo malu količinu u nekom trenutku,
pa zato tko je prvi došao, taj ga je i zaslužio.
Jedna vrst kolibrića je otišla daleko kako bi izbjegla sukob
s drugim vrstama.
Mačokljun je jedina ptica s kljunom dužim od tijela.
Neko od cvijeća je preduboko za ostalih 99 vrsta
ovdašnjih kolibrija da bi se s njega hranili.
Mačokljunov izvanredni kljun, međutim
omogućuje mu dosezanje mjesta koja drugi ne mogu...
sam vrh ovog cvijeta, gdje se slatki nektar proizvodi.
Time je pronašao način ne boriti se s ostalima za hranu.
I do god duboki cvjetovi cvjetaju, to daje mačokljunu svježu opskrbu
hranom, sve, samo za njega.
No imati kljun dugačak koliko vam je i tijelo ima svojih nedostataka.
Za početak, zeznuto ga je održavati čistog.
Još teže, kako si očistiti perje?
Za razliku od ostalih kolibrija,
mačokljun ne može kljunom čistiti perje.
Jedina opcija... staro dobro češanje.
Malo je neprilično...
no to je mala cijena za ekskluzivnu opskrbu hranom...
posebice kad se vrijeme obroka jedino prekida uslijed
oluje.
Džungle su najbogatija mjesta na zemlji
uslijed jedne zadivljujuće činjenice...
one same sebi kreiraju vremenske prilike.
Svakog dana, voda se diže s površine lišća poput pare.
Izgleda kao da drveće izdiše oblake.
Para se nakuplja iznad šume sve dok, konačno...
ne prsnu.
Kiša je životorodna krv svake džungle.
I svi se trude najbolje izdržati dnevni pljusak.
U nekim džunglama, poput ove u Brazilu,
toliko kiši, u dijelu godine, da je drveće
gotovo potpuno potopljeno.
Šumsko tlo je 10 m ispod površine vode.
Ovo je tajnovit svijet, mjesto koje je tek nekoliko ljudi istraživalo.
Puno toga je pred nama za otkrivanje o životinjama kojima je ovo dom...
a tu su i neke za koje se nikad ne biste nadali naći ih među drvećem.
1.500 km daleko od mora, dupini.
Novootkrivena vrsta riječnih delfina kojih nema drugdje na Zemlji.
U ovim crnim, prepletenim granjem vodama, postali su gotovo potpuno slijepi,
zato se kreću polako,
pažljivo se koristeći svojim sonarom skenirajući šumsko tlo za ribom.
Kad ova šuma može skriti novu vrstu delfina...
tko zna što nova još može biti tu, čekajući otkrivanje?
U plitkim rubovima poplavljene šume,
rijeke teku kroz bujnu vegetaciju.
Ovdje, bogatstvo hrane, održava divove.
Kapibara (vodene svinje), najveći glodavci na svijetu...
divovske vidre, veličine čovjeka...
i vladari ovih voda...
kajmani.
Narastu do 3 m, i ubijaju sve što
stigne u ralje.
No tu ima i lovaca umjetnika...
privučenih ovamo iz okolnih šuma.
Jaguar, vrhovni grabežljivac džungle.
Rijeka obilježava granice njegovog teritorija...
no ovdje ima konkurenciju.
On je došao na područje ženke.
Ona je vladala duž ovog dijela rijeke pet godina.
Ovo je NJENO lovno mjesto.
Kapibare su jake i oprezne.
Tajna je je u nevidljivosti.
Treba se približiti na metar kako bi nasrnula.
Ovaj put ništa.
Ona nije jedina ženka ovdje.
Svakim dijelom okrajka džungle vlada druga kraljica.
Malo mjesta na Zemlji ima dovoljno hrane da podrži opstanak ovako velikih mačaka.
Mužjaci love drugačije.
Teški skoro 140 kg teško mogu biti nevidljivi...
a uz toliko drugih jaguara uokolo,
ovaj se ne zamara s opreznim kapibarama.
On traga za drugačijim plijenom.
Postao je ubojicom
ubojice.
Jaguari imaju najjači ugriz od svih mačaka.
A i zna kako je kajmanova najranjivija točka...
zadnji dio njegove lubanje.
U gustini niskog raslinja (podrasta) džungle žive lovci
svih oblika i veličina.
Ali svi imaju zajednički problem.
Tko zna što je biljka a što lovina?
Ovo je igra skrivača u kojoj gubite ili dobivate
u treptaju oka.
Dugo natjecanje između lovaca i lovine
rezultiralo je mimikrijom zapanjujuće točnosti.
Macaklin (list-repni gecko) maskirao se u lišaj.
Neke su životinje kamuflažu odveli još dalje...
a ovaj potočić u Kostariki
dom je jednoj naj upečatljivijoj.
Staklena žaba.
Mužjak, tanušni, ne veći od vašeg nokta
i gotovo potpuno proziran...
kakav i treba biti.
Skoro sve što ovuda prolazi moglo bi ga pojesti,
čak i cvrčak.
Njegova najbolja prilika je ostati apsolutno miran i nadati se
kako će cvrčak vidjeti kroz njega.
Opasnost je prošla,
a to je baš dobro,
jer on je otac...
i čuva nekoliko dragocjenih jaja.
Za posljednjih nekoliko tjedana, ženke, jedna za drugom,
posjećivale su ga i povjerile mu svoje potomstvo.
Neki su sad skoro spremni izleći se.
Nekoliko je skupina na listu, a ona na vrhu
nedavno su snesena, niti dan stara.
U džungli stalno netko vreba na vas.
Ova je osa stručnjak za lov na žablja jaja.
Zamijetila je migoljeće punoglavce na dnu lista.
On se ne smije mrdnuti.
Najmlađa jaja su najranjivija,
a on ih ne može sve zaštititi.
No ovi punoglavci nisu tako bespomoćni kako izgleda.
Nevjerojatno, neizleženi punoglavci mogu osjetiti opasnost,
najstariji i najjači među njima izbatrlja se i padne u potok.
Iz jaja na vrhu lista, međutim,
punoglavci su premladi da se izlegu,
a ose sad znaju gdje su.
No mužjakova leđa izgledaju upravo poput najmlađeg nasada jaja...
i izgleda to zbunjuje ose.
Koristiti svoje tijelo kao mamac je veliki rizik.
Ugrizi ose bi ga mogli ubiti.
Uspio je sačuvati većinu svojih mladih.
Morat će ostati na straži još dva tjedna.
U džungli, preživjeti i jedan dan može se računati kao uspjeh.
S dolaskom noći,
nova postava stvorenja iz džungle stupa na scenu.
Leteći insekti počinju svijetliti u potrazi za partnerom.
Gljive, za razliku od biljaka, napreduju u tami šumskog tla.
Skrivene sve dok ne počnu stvarati nevjerojatne strukture
uz pomoć kojih se razmnožavaju.
Svaka oslobađa milijune mikroskopskih spora
koje, odlebde, besciljno nevidljive u daljinu.
Mnoga od tih plodnih tijela teže višim slojevima kako bi dosegli slabašnu struju
koja bi mogla biti u vlažnom zraku.
No ova, kako raste postaje,
svijetleća.
Zašto gljive rastući postaju svjetleće bila je tajna...
sve do sad.
Znanstvenici koji proučavaju te najsjajnije gljive na svijetu
misle da imaju odgovor.
Poput svjetionika, svjetlo privlači kukce.
Iz daleka i šire.
Za ovu kuckajuću bubu, svjetlost znači samo jednu stvar...
ženku kuckajuće bube,
pa joj svjetlima odgovara.
No ne dobiva zadovoljavajući prijem.
Zbunjen, počinje tragati za ženkom, a to pomaže gljivama.
Do momenta kad odustaje od potrage pokriven je sporama.
A kako nastavlja potragu za ženkom
prenosi spore na druge dijelove šume.
No, postoje i čudnije stvari koje svijetle po noći u džungli.
Ovo su raznobojna svjetla crva željezničara.
Zapravo nije crv, već otrovna buba nalik gusjenici.
Žuta svjetla upozoravaju druga bića da se uklone s puta.
Lovac je na stonoge.
Kad otkrije njen trag gasi žuta svjetla.
Sad ima samo crveno svjetlo na glavi.
Stonoge ne mogu vidjeti crveno svjetlo.
Tako je za njih, crv željezničar, u ovom modu potpuno nevidljiv.
I tu je kraj za stonogu.
Konkurencija u džungli tjera životinje na specijaliziranje
u svakoj sferi njihova života,
uključujući udvaranje.
To je proizvelo neke od najljepših i najspektakularnijih prikaza
na planeti.
Mužjaci crvene rajske ptice,
natječu se u plesu kako bi privukli ženku.
Jedna je došla promotriti što joj imaju ponuditi.
Ona je samostalna dama,
i sama će odabrati koji joj se mužjak dopada.
Odabrala je.
No, sad, ne doima se baš sigurna u svoj izbor.
Ne? Možda je on malo pre-oduševljen.
Možda bude imao više sreće sutra.
Crvene rajske ptice su na vrhu drveća.
Ostali članovi obitelji plešu u polutami šumskog tla.
Ovo je Wilsonova rajska ptica.
Svijetlo obojena, veličine vrapca.
Većinu svog života proživio je u samoći, no sad je odrastao,
i sad treba privući ženku.
Ovo malo osvijetljeno mjesto moglo bi mu u tome pomoći.
Najprije raščišćava prostor.
Šepurenje u ovom neredu od lišća ne bi bilo lako,
dok bi njegova ljepota bila zasjenjena ružnom pozadinom.
Ne želi da svijetli listovi privuku pozornost promatračice.
Sve to treba ukloniti.
Čak i zelene.
Pogotovo zelene.
Njegova pozornica je postavljena.
Centralni stup, osvijetljeno mjesto...
savršeno.
Sad se mora nadati kako će ženka čut njegov zov.
On ovdje može čekati tjednima.
Konačno, ženka.
Vrijeme je zauzeti stav.
Ona će ga procijeniti prema sjaju perja.
No kako bi ga vidjela u najboljem sjaju,
mora je dovesti točno iznad pozornice,
gdje će biti pod svjetlom.
To mu je možda jedina šansa da zablista.
E, sad kad je točno nad njim, on joj otkriva prikaz
samo za njene oči
U polutami šumskog tla,
on je sjajni bljesak iluminozno zelene.
Najsjajniji list u šumi.
I u tom je trik.
Svaka životinja mora iznaći svoj način da pobijedi konkurenciju
džungle.
Ovaj pretrpani svijet je toliko pun inovacija da gotovo svaka životinjska
vrsta na svijetu može pratiti svoje porijeklo sve dovdje...
pa i mi sami.
Ove šume na Madagaskaru su dom jednog od naših pradavnih rođaka.
Ova ženka Indrija bori se kako bi očuvala za sebe baš ovaj djelić šume
sigurnim za sebe i svoju obitelj.
Svako jutro, obitelj se okuplja kako bi zajedno pjevali,
to je njihov način da svima obznane kako je ovo njihov dom.
Indri je toliko adaptirana za život baš tu
i nigdje drugdje ne mogu opstati.
Za njih i milijarde drugih životinja s kojima dijele svoj dom,
džungla je utočište.
No to se mijenja.
Čak u 10 godina, od kako je glava ove obitelji rođena,
milijun hektara kišne šume je uništeno
samo na Madagaskaru,
s njom nestala je i polovica obitelji indrija koja je tamo živjela.
Mještani kažu kako su nam indrisi braća i njihova pjesma
je poziv na prisjećanje kako smo mi, također, jednom ovisili o džungli.
Ovaj "Raj" još uvijek je mjesto čuda i magije.
Nešto, zasigurno, vrijedno čuvanja.
PLANETA ZEMLJA II DNEVNIK
Džungle su još uvijek najslabije istražena mjesta na svijetu,
s dobrim razlogom.
Mjesta koja zahtijevaju stručnost.
Ovdje u potopljenoj šumi u Brazilu,
tim je bio na putu otkrivanja nove vrste slatkovodnih dupina.
To što se o njima tako malo zna shvatili su izazovom.
Njihova baza će 5 tjedana biti koliba na komadiću suhe zemlje,
no već je zauzeta.
Čini se kako je netko sebi ovdje stvorio gnijezdo.
Štakor stanar.
Zdravo štakorčiću. - A u ormariću za hranu...
Zdravo. Nisi stidljiv?
Sustanari sa neprijateljskim stavom, a autostoperi su čak i gori.
Veliki pauk.
O moj Bože.
I kolonija ratobornih crvenih mrava traži prijevoz.
Da ih kucnemo?
Ukrcali bi se na brod poput hrpe gusara,
pa bi nam izgrizli lica.
To možda i nije baš istina,
no neprijateljske životinje bi mogle biti najmanji njihov problem.
Poplavljenim šuma nije samo velika,
ona je neprobojna, a ova nova vrsta dupina može biti bilo gdje
na 400.000 km četvornih zapetljanog granja i korijenja.
Ali ekipa ima plan.
Dupini koriste zvuk kako bi pronašli svoj put kroz poplavljene šume
čineći klikove. Sonar.
Vodootpornim mikrofonima posada može čuti dupine,
i pratiti ih.
No, to je lakše reći nego učiniti.
Tako, ovo je čist put.
Vidite? Tamo.
Trebalo im je tjedan dana da na tren ugledaju novu vrstu,
a i tad to je potrajalo manje od sekunde.
Čini se da postoji samo jedan dupin.
I, frustrirajuće, može se pojaviti bilo gdje bez upozorenja.
Izgleda kao da mu vidimo obličje, i onda kao da izranja
iz sjene, a tad je opet nestao.
S vremenom, dupin je doveo ekipu do otvorene zone u šumi.
Uspjeli smo! Ura!
Valjda ćemo ovdje uspjeti snimiti nešto.
Prvi snimak, no ponovo, jedan udah, potom je opet nestao.
Pozdrav tebi. - Uz delfina ovako blizu,
ekipa je iskušala drugu tehniku...
vuče podvodnu kameru za čamcem.
Dupin je doslovno doplivao paralelno uz nju.
Problem je što je voda toliko mutna, pa je delfin
gotovo nevidljiv, bez obzira što je skoro ispred nje.
Kako god, sad kad je dupin u ovom rukavcu
ekipa može iskušati drugačiji pristup.
Michael Sanderson je operator drona.
Sve dok je dupin u otvorenoj vodi,
možda će ga biti moguće pratiti iz zraka.
Pretpostavili smo da će dupin biti tu,
i mogli bi iskoristiti drona, dakle velika nada.
Ostavljajući Michaela i njegovog drona na pješčanom sprudu,
ekipa se vraća na otvorene vode.
No ovo se zovu poplavljene šume s razlogom.
Ovdje kiša zna biti strašna,
i mada oluje brzo prođu,
ova očito nije bila normalna.
Što se pokvario?
Motor se pokvario, a s čamcem koji se puni vodom,
ekipa se mora uputiti k obali.
Činilo se kako će oluja proći,
ali uopće nije bilo tako. Jako, jako, pada,
i promočila sam do kože.
Nasukani su, oprema se natapa,
pada drveće, a Michael je zaglavio dolje negdje nizvodno.
Ovo je najjača kiša koju sam ikad vidjela u svom životu.
Nevjerojatno. - Nadam se da je Michael dobro.
Svuda oko nas pada drveće.
Michael je dolje negdje na malom pješčano sprudu,
s drugim čamcem, i dron mu ne koristi.
Malo zastrašujuće.
Dva sata kasnije,
prestanak oluje Michaelu daje priliku da se pridruži timu.
Upravo sam bio uhvaćen u oluji, kakvu nikad nisam vidio.
U ceradi je bilo 30 cm vode, tako i u čamcu, pa,
ne znam hoće li ovo ikad više raditi jer je bilo u toj vodi.
Čini se kako je ovo kraj igre za dron.
Da, bilo je stvarno zastrašujuće, zar ne?
Sljedećih 12 sati, oluja se vraćala i vraćala.
Nastavi li se ovako loše vrijeme,
ekipa se neće moći vratiti natrag k dupinu.
Sljedeće jutro,
vedro nebo, a dron se možda popravi.
Ali što duže to potraje, veća je šansa da dupin
ode ponovo u poplavljenu šumu,
a to je onda vraćanje na početak.
Ali konačno, malo sreće.
Dupin je još tu.
Po prvi puta imaju priliku snimati
i s vode i iz zraka, i konačno otkriti
što ova nedokučiva životinja zapravo radi.
Tamo su u brodu, gledaju i komentar tipa:
"Da tamo ima mjehurića."
Preletimo s dronom i vidimo dupina,
mislili smo kako ćemo vidjeti jednog, no vidjeli smo ih pet.
A, oni u čamcu pojma nemaju.
Ekipa je iznenađena otkrićem kako dupin nije osamljen,
nego ih je više i idu zajednički u lov.
S dronom se vide stvari koje se baš događaju.
"Mislio sam da je samo jedan," i
tad smo ih nabrojali pet, pa ih tražiš na jednom mjestu
a on ti iza leđa, i smije ti se.
Novi pogled je dao ekipi prvi uvid
na tajnovitu životinju iz džungle
u jednom od naj-nepoznatijih kutaka Zemlje.
Sljedeći put, zemlja krajnosti koja dovodi život do krajnjih granica.
Životinje koje se na neobičan način nose s neprijateljskim uvjetima.
Stvarajući najepskije priče opstanka na Zemlji.
To su:PUSTINJE.
Transcript by GhostedNet Prijevod ~new1~