U prijašnjim epizodama The Walking Dead...
Bio sam član 10-o članog tima na projektu ljudskog genoma,
Vjerujem kako možemo upokojiti mrtve.
Vatrom na vatru.
Našli smo iza minibus.
Možemo predahnuti... - Budemo li, usporit će nas...
Svi moramo krenuti za DC, iz ovih stopa.
Spasili smo te. - A, ja pokušavam vas. I sve ljude.
Ostani i pomozi nam. Svi ćemo onda s tobom.
Za tebe ovo je već čupavost.
Priprema za umirovljenje.
Slobodniji pristup odredbama.
Razmišljam o pozivu vodoinstalatera,
pastir-"avanje" ili što slično.
Nisi ti nikakav uzgajivač ovaca, Abrahame.
Ne fantaziraj. (crnci u busu '61.) - Vraški točno.
To je moja cura.
Možda ti dopustim da me cijelog izbriješ,
glatko poput dupinove kože.
Ošišat ću te večeras.
Na zapovijed.
Čuj, možda te Rosita može malo potkratiti kad je već u poslu.
Malo ti je straga podivljala.
Ili ti je ona izvor snage?
Neću skoro klati lava.
Bacio bih pare kad bih se okladio, kako ću pobiti tisuću Filistejaca.
A, tako, znači tebi je prioritet "samo" spašavanje svijeta?
Da.
Što te taknulo?
Prošla noć? - Ne.
Da, tad i dan poslije.
I razmišljao sam o onom propovjedniku,
što je učinio.
Možda je to sve iza nas.
Možda su se Daryl i Carol vratili.
Možda su upravo uzeli kartu, našli neki auto,
i upravo su na putu. - Stići će oni nas.
Mi ćemo im raščistiti put.
Koliko će vremena trebati?
Nakon što se dokopaš tog terminala i uradiš što već treba?
Ovisi o nizu faktora
uključivo i gustoću inficiranih
u blizini ciljnih zona na svijetu.
Čekaj, ciljnih zona?
Govoriš li o raketama?
To je tajna.
Mislio sam kako smo to nadišli.
A da smo svi živi?
Zar bi onda tajne imale bitnost?
Mogle bi imati.
Kako god, brzina kojom će se stvari normalizirati
ovisi o nizu čimbenika pa i svjetskim meteo obrascima
koji nisu modelirani uz pretpostavku kako auti, avioni, brodovi i vlakovi,
neće izbacivati ugljikovodike ovako dugo u atmosferu.
Igra se prilično izmijenila otkad je došlo do patogena koji se širi zrakom.
A to s kosom?
Jer volim tako.
I nitko na njoj neće koristiti ni škare ni šišač još dugo,
Razumjeli smo se, gospođice Espinoza?
Da, jasno i glasno.
Smijte se vi koliko vam drago.
Nitko se ne ruga.
Najpametniji čovjek kog sam ikad upoznao, sviđala mu se moja kosa.
Moj stari šef, T. Brooks Ellis,
upravitelj projekta "Ljudski genom".
Rekao je kako me kosa čini poput,
citirat ću ga: "veseljaka,"
što i jesam.
Nisam ja neki tamo Samson.
Droljo!
Za Martu preveo ~1wen~
SAMOPOMOĆ 5. epizoda od 09.11.2014.
Transkript: honeybunny www.addic7ed.com
Ellen...
Ellen!
Eugene!
Eugene, dobro si?
Propovjednik...
nije vidio drugog izlaza.
Drži se, možeš?
Ostali, dobro ste?
Jesam. - Da.
Motor se zapalio. Moramo van.
U redu, ti i ja idemo prvi, odbit ćemo ih,
raščistiti izlaz Maggie i Rositi,
onda ćemo ih svi skupa napasti, jasno?
Da, može. - Idemo direkt.
Tara? - Da? - Pazi na Eugena, izlaziš kad bude čisto.
U redu. - Na moj znak! Sad!
Hajde, znam da smrdi i da je strašno, no sad moraš biti hrabar.
Ovo nije dobrovoljno.
Jeste, jer si zajebao ono prije.
Tad si onemogućio šansu nekom drugom.
Hajde.
Odmah sam iza tebe.
Provjeri Eugena, vidi je li ozlijeđen.
Dobro sam. Tek ogreban i zvoni u ušima. - Provjeri ga!
Je li to tvoja krv? - Da.
Prokletinja se opet otvorila.
Boga mi, rez je tanji od žabine dlake.
Ali krvari ko pravo.
Prva pomoć je u busu.
Vidjet ću što ima.
Ne stajemo. Furamo dalje.
Naći ćemo drugo vozilo niže na cesti.
Operacija se nastavlja.
Vražji advokat, tek toliko... opako smo se stukli.
Puno smo vremena utrošili raščišćavajući cestu.
Crkva je na nekih 20 km... - Ne.
Ne stajemo. Ne vraćamo se.
Mi smo u ratu, a povlačenje znači da gubimo.
Ako cesta uzvrati, plan je ugrožen. Svi to znate.
A sad, prebrodit ćemo ovo jer moramo.
Svaki drugi smjer ne dolazi u obzir. Ne vraćamo se!
Čekaj, stani. Dobro si? - Zdrav k'o prokleti dren.
Idemo s tobom.
Ti odlučuješ o ovome.
Samo želim znati jesi li u redu?
Ovako stvari stanu.
Ne mogu to dozvoliti. Svijet si to ne može dopustiti.
Čuj, dobro me pukao jastuk u onom sudaru.
Šokiran sam i deprimiran jer je crkao prijevoz, ali, kažeš li da nastavljamo,
dobro sam.
Nastavljamo.
Stavit ćemo zemlje na rane i idemo. - Može.
Pronaći ćemo što nam treba, po običaju...
usput. - Eto.
Nemam na što lijepiti zemlju.
Možda bi mogli naći neke bicikle.
Bicikli ne gore.
U redu.
Tako.
Eugene, što to radiš?
Ništa.
Idemo.
Ellen!
Ell...?
Ellen?
Ellen.
Idemo.
Malo ću se razmrdati. - Dobro.
Bog.
Hvala ti.
Na čemu? - Jer si se postavio.
Bilo je malo grbavo za pridobiti te, no sad mi je laknulo.
Kužiš?
Sve je moglo iskliznuti zbog sudara, riješen slučaj, no ti si ostao.
Dogovorili smo se. - Da, no mogao si ga poništiti.
Što sam mogao uraditi?
Možeš li tu stvar odgoditi noćas?
Što je s tim? Zamotat ćeš to?
Ne, dat ću mu malo zraka.
Opako sam se porezao zadnju večer tamo u crkvi.
Da.
Došli smo do točke gdje je svatko, tko je preživio, sad jak.
Moramo biti.
Bilo da si jak kako bi ti pomagao njima, a oni tebi...
ili si jak pa te ubiju.
Pa zato ti moraš ubiti njih.
Moraš ih ubiti pa...
Hoću reći, nikad nije lako.
To nije istina.
To je sad najlakša stvar na svijetu.
Svijet će se promijeniti, zar ne?
Vraški si u pravu, za to.
Bolje malo odmori, poslije si na straži.
Da.
No stvarno mi prije treba malo akcije.
Nisam baš morao znati, ali, dobra fora.
Abraham!
Opet gleda.
Tamo u sekciji samo-pomoći.
"Samo-pomoć."
Ne brini za njega, mala.
Bezopasan je.
Samo što nisam. - Hajde.
Prika.
Karte na stol, gledao sam ih.
Da, vidjela sam to.
Vjerujem kako znaju da povremeno bacim oko,
međutim, šute, očito im ne smeta. Ni meni.
Radi se o tome da uživam u ženskim oblinama, i ovo smatram nevinim zločinom
čime je zadovoljeno oboje, i ugoda i distrakcija.
Možda, ovaj, da se maknemo odavde?
Tražila sam te kako bih ti zahvalila,
što si mi čuvao leđa tamo kod busa. Spasio si mi život.
Ne znam jesam li. - Jesi.
Pa, ako i jesam, onda si mi ti omogućila kontekst za takvo što.
Molim? - Zajebao sam prije,
kad sam onemogućio nekome pomoć.
Mislio sam kako je banalnost, no ispalo je istina. Zahvaljujuć tebi.
Morao si, čak ako i nisi morao prije, jesi sad.
Vidi, ja, isto sam prošla.
Znaš da i ti možeš.
Ovaj, čuo si što sam ti upravo rekla?
Autobus se slupao zbog mene.
Ma nije. - Jeste, uistinu.
Ubacio sam slomljeno staklo u dovod goriva.
Žarulju koju sam našao u crkvi.
Vozilo je trebalo ostati u kvaru prije no smo i krenuli.
Mogao si nas sve pobiti. - Nije trebalo ovako ispasti, ni blizu.
Staklo nije trebalo proći dovodom do svjećica. (op. a. U dizelu?)
Kocka nije bila na našoj strani ovaj put.
Za kog vraga? Pa što si to uradio?
Eugene, zašto... Eugene?
Zašto si to uradio?
Ovaj... - Odgovori mi.
Cijenim pozitivnu afirmaciju i što se zažmirilo na moju perverznost,
no na osobnom iskustvu zaključujem kako sam ne bih mogao preživjeti. Nikako.
Pa si zato ubio autobus?
Ne izliječim li bolest,
ne spasim li svijet, bezvrijedan sam.
Ne ide to tako - Ne popravim li stvari, nema šanse
da ćete me vi ljudi, i dalje paziti,
dijeliti sve sa mnom, čak me i čuvati. - Pa naravno da hoćemo.
Mi smo prijatelji.
Jedni drugima smo podrška. To je to.
Tako to funkcionira.
Nikome nemoj reći što si učinio.
Neću te nikome odati i nastavljamo dalje.
Znaš da si nesređen.
Trudiš se, ali, pajdo,
ovakvo što više ne smiješ ponoviti.
Neću.
Zaglavio si uz nas.
Baš kao što smo i mi uz tebe, ma što god bilo.
Ne znam zašto sam ti i rekao.
Ja znam.
Dobrodošao među ljudsku vrstu, šupčino.
Dođi. Već je kasno.
°_°
Misliš na njih?
Da.
Osjećam se kriva.
Hej!
Hej, mogli bi otići...
na mali odmor, do one knjižnice.
Nećemo se vratiti tamo, nikad više.
Živimo za nešto drugo.
A oni nam to sad ne mogu uzeti.
Pa, zamalo smo danas umrli.
A, više nemamo auto.
A, pijemo vodu iz vodokotlića.
Baš se dobro osjećam što smo u ovome...
jer nije kako je bilo.
Ne kao prošle noći.
Sve je kako treba biti.
Ne osjećaj se krivom zbog toga.
Ellen.
Sad smo sigurni.
Zaustavio sam ih.
Više se ne trebaš bojati.
Hej...
u redu je.
Nije inficirano.
Pohađala si medicinsku školu u potaji?
Roger i Pam su me podučavali.
Mislim kako bi danas trebali ostati tu.
Ne.
Čula si neka govorkanja?
Jučer smo imali sreće.
No svi smo natučeni, ti pogotovo.
Prolazili smo i gore.
Nastavljamo dalje.
Možda nas uvijek ustavlja to
jer nikad nismo počeli sa 100%.
Svake minute koju uludo potrošimo dok ga ne odvedemo u Washington, ljudi umiru.
Misliš kako toga nisam svjesna? Poslije svega?
Vidi, ja, doista, želim da stignemo tamo. - Ne, hoćeš da odsjedamo okolo.
Hoćeš da stanemo.
Ovaj grad nije u lošem stanju.
Ova trgovina je skoro netaknuta.
Mogli bi osnovati dobru bazu ovdje.
Možemo zadnji dan iskoristiti za opskrbu. - Opskrba kad krenemo.
Tako smo već radili u Houstonu. Nećemo se sad zaustavljati.
Čuli ste damu.
Hvatamo se sjevera.
Totalno smo za otpis.
7 km odavde je Broad River (Široka Rijeka).
Najmanje što možemo, opskrbimo se tu dok ne nađemo vozilo.
Imamo vozilo.
A što je još bolje...
unutra je 2 kubika vode.
Bilo je i vrijeme da stvari krenu nama na ruku.
Ma daj.
Samo jednom.
Jedan, prokleti, put.
Naći ćemo drugi prijevoz.
Da postoji nešto, vrijedno ičega, za prijevoz u ovom gradu, našli bi ga već.
To je rulja već sve počistila.
Vjerojatno je usis.
Što znači da je zračni filter pun dijelova ljudskog mesa.
I nema jebenog zakutka na jebenoj Zemlji
a da nije totalno skurcana
mimo svake prepoznatljivosti. (fubar)
Abrahame? - Što je?
To je za hladnjak. Usis motora je zapravo na krovu.
Tara, Maggie!
Jedan, prokleti, put!
- Abraham, čekaj!
Ima ih još iza!
Bio sam na osam seoskih sajmova
a jednom i na rodeu koza.
Ovakvo što, nikad nisam vidio.
Ima neka trgovina tamo prijeko kod knjižare.
Prilično je razbucano, no možda ima što namirnica, možda suhe odjeće?
Ne i obavezno.
Očistit ću taj usis za dvije sekunde.
Motor će dobiti nešto vjetra u leđa,
a i mi također.
I imaš zračnu sušilicu.
I jurimo.
Što je?
Ovo je totalno sjebano!
Ellen?
AJ?
Becca?!
Ellen!
Hajde.
Znam zašto si protiv šišanja.
Rekao sam ti, ovako mi se sviđa.
Vjerujem ti. I ja volim dužu.
Mislim da imaš drugi razlog.
Nisi osoba za kakvu te smatraju.
Želiš im pokazati tko si, zaista.
Ne pratim te.
Da nisi imao "fudbalerku",
vjerojatno bi bio kao i svi drugi u laboratoriju.
Ali nisi poput ostalih.
Mislim kako bi velika većina ljudi u tvojoj situaciji vjerojatno odustalo,
ali ti nisi.
Bilo je ljudi... dosta njih ovih godina,
koji su se uvjerili da ne odustajem.
I da sam u središtu.
I je tako bilo.
Ti si i započeo sve ovo.
I nisi poput Samsona. On je bio prilično izgubljen.
Ne pratim te.
Pa, priča ide otprilike...
jedan dan, napadne ga lav,
Bog mu je dao snagu i on raskomada lava.
A, da bi se jednog dana vratio na to mjesto, sam od sebe,
i vidi kako su pčele napravile košnicu u truplu.
Kasnije on postavi zagonetku ljudima.
"Od žrtve dođe hrana,
a iz moći nešto slatko."
Uvijek sam se mislila, "Kako bi, kvragu, ljudi uopće mogli znati odgovor
kad je u pitanju samo njegov život?
Kad je jedino mjesto gdje se može iznaći odgovor, u njegovoj glavi?"
Hej, što je dovraga to?
What?
Vjetar donosi odnekud. Osjetit ćeš.
Što je to?
Što god uzrokovalo takav smrad,
nije ništa lijepo.
Nećemo se zaustavljati.
Ovaj, stali smo.
Idemo. Moramo dalje. - Da. - Neću pokleknuti.
Abraham.
Neću podleći.
Abraham, daj se kupi otamo.
Neću napustiti ovaj brod.
Čekajte.
Moramo poći. - Ne.
Ne, ne moramo.
Ne mogu nas čuti, niti vidjeti.
Ne odavde.
Dobro nam je.
Da, baš prava definicija: "dobrog".
trebamo kartu. Mora postojati obilaznica.
Nećemo tako.
Obilazimo obilaznicama obilaznica od Houstona do Georgie.
Tako se više ne igram. - Nećemo kroz to, razumiješ?
To ne prolazi.
Imaš sranje iza vrata "A" i isto sranje iza vrata "B".
Imaš li sreće, tu su šetači ili spucani kamion.
Prije ili kasnije satjeran si u kut.
Možeš završiti ili blokiran ili ubijen.
Nećemo natrag. Ne možemo se vratiti.
Nisam govorio o vraćanju.
Samo južno par kilometara... - Ne.
Već nas je zadesio potpuni zastoj zbog iznutrica koje su zagradile usis.
Što će se i ponoviti.
Onda ćemo ih lupiti crijevom.
Rezervoar je prazan, Abraham.
Spustimo li ga... - Udarat ćemo ih, pa će nas usporavati,
i onda zaustaviti.
Nisam rekao da ćemo direktno. - Tako vodi cesta.
Abraham! - Možemo se probiti!
Znam to!
Što znači: niti ćemo južno,
ni okolo, niti natrag!
Ne.
Imaju pravo.
Hej, Abrahame. - Hej! Hej!
Što radiš? Stani. - Makni se od njega.
Neću ti to dopustiti.
Da, hoćeš. - Hej, hej, stani. - Miči se. - Hej, pukao si! Pukao si!
Ne radi to! Nemoj - Prekinite!
Rekao sam ti ne diraj me! Ne diraj me!
Abraham!
Ja nisam znanstvenik! Nisam naučnik!
Lagao sam. Nisam znanstvenik.
Ne znam kako to zaustaviti.
Ja nisam znanstvenik.
Jesi naučnik. Vidjela sam stvari koje si radio.
Znam tek neke stvari.
Ti tek... "znaš stvari"?
Znam da sam pametniji od većine ljudi,
znam da sam vrhunski lažljivac, i znam kako trebam doći u DC.
Zašto?
Jer sam uvjerenja kako lokalne zajednice imaju najveću sposobnost preživljavanja,
a i ja želim preživjeti.
Pa prevarim li ljude da me prime,
a to bi uspio dam li im uvjerljiv razlog
s obzirom an pogubno stanje u gradu Houstonu,
i sveukupnu situaciju.
Ljudi su ginuli kako bi ti došao dovde.
Svjestan sam toga...
Stephanie, Warren, Pam,
Rex, Roger, Josiah, Dirk, i Josephine.
I Bob.
Gledajte, sve sam više gubio živce, što smo se više približavali...
jer sam kukavica...
a mogući dolazak do našeg odredišta,
i razotkrivanje istine, postajalo je istinski užasavajuće sranje.
Zato sam poduzeo usporavanje našeg putovanja.
Tražio sam opcije što kad stignemo...
Ali u ovom trenutku, u cijelosti sam shvatio, kako su nestale povoljne opcije.
I zajebao sam i druge stvari.
A slagao sam i kako se T. Brooks Ellisu dopadala moja frizura. I ne znam ga.
Pročitao sam jednu njegovu knjigu, i činilo se kako
je od onih koji se ne bi zaprepastili vidjevši Tennessee Top Hat (fudbalerku).
I opet...
pametniji sam od tebe.
Pa makar me ostavio tu...
Hej! Hej! - Hej, pusti!
Makni se od njega!
Moj Bože. - Ne.
Eugene?
Ustani. Pogledaj me.
Bože moj.
Gospode. Eugene, čuješ li me?
Eugene!
Eugene...?
Come on!
Ellen.
Upomoć!
Pomoć! Pomozite mi!
Pomozite, molim vas!
Pomozite mi. Maknite ih!
Sredite ih. Sredite.
Hvala vam.
Hvala.
Mislim kako... nisu mogli brže...
Čekajte!
Pričekajte!
Stanite!
Ne možete otići - Zašto?
Imam vrlo važnu misiju.
Transkript: honeybunny www.addic7ed.com