Значи не сте се скарали?
Не. Братовчед ми беше добър с мен.
Но беше друга държава,
твърде далеч оттук.
Освен това, ви отнех Сиби.
Какво право имах да го сторя?
Имаше всяко право. Ала беше жалко.
Да бяха снимали физиономиите ни, когато се появи.
Дано не съм развалил тържеството им. - Не си.
Даже приповдигна духа.
Как е Сиби тази сутрин? - Уморена.
Но радостна, че е тук.
Какво ще правиш, Мери, сега, след като Том е у дома?
Каквото правех и преди. Защо?
Сигурно пак ще стане управител.
Не може ли да дадем на Том няколко дни да свикне, преди да се скараме?
Аз няма да се карам. Ще постъпя така, както е добре за всички.
Намини към офиса по-късно да те въведа в новостите.
Някакви вести от Карсън?
Обади се, че са пристигнали, милорд, но това е всичко.
Можеше да измисли нещо по-добро от Скарбъро.
Предложих му, но те това искаха.
Кога очакваме Розамънд? - Утре за вечеря.
Защо ще идва? - Просто искала да ни види,
но съм убедена, че иска да се намеси в спора за болницата.
Поне ще е подкрепление за Кора и Изобел.
Дали ще застане на тяхна страна? - Срещу баба? Винаги.
Г-це Бакстър, сержант Уилис се обади одеве. Иска да се отбие.
Какво? - Сержантът ще намине по-късно.
Защо? - За да види г-ца Бакстър.
Това е нейно благородие.
Трябва да отида.
Каква работа има полицията с г-ца Бакстър?
Приятна промяна. - Хубаво е, че можем да се шегуваме.
Едва ли е шега за г-ца Бакстър.
Кой разговаря с него? - Със сержант Уилис?
Аз. - Следващия път ме уведомете, г-жо Патмор,
преди да го поканите официално, сега аз съм икономът.
За следващите пет минути.
Докато г-н Карсън се върне.
Не го забравяйте.
Кога е пристигнало?
Г-н Спрат го донесе рано сутринта, милейди.
Лейди Грантъм иска да доведе лейди Шакълтън
утре на вечеря. - Това е хубаво.
Дали? Така милата мама ще има съюзник, когато се караме.
Смята, че лейди Розамънд и г-жа Кроули са на моя страна.
Уха! Ще се обадя, когато сляза.
Далеч от очите и ушите на Идит, кажи ми какво искаш всъщност?
Да сме съуправители? Нямам нищо против.
Може би. Но щом тук ще прекарам живота си,
искам да върша нещо, което да не е свързано само с имението.
Колко предприемчиво. - Промених се откакто заминах.
Все още не съм традиционалист. Кралят да не разчита на подкрепата ми.
Което няма да учуди татко.
Но си промених възгледите за капитализма.
Поне що се отнася до американския капитализъм.
Трудолюбивият може да се издигне
и то в рамките на един живот.
Което тук все още не се случва. - Не още.
Но имам усещането, че ще се промени в недалечно бъдеще.
Дано това не те тревожи. - Том, ти си ми брат.
Искам онова, което искаш ти. За твоята работа, за твоя живот.
Но без г-ци Бънтинг, ако имаш капка милост.
Дори и тогава, не угаждай на нас. Угаждай на себе си.
Ами ти? Съжаляваш ли, че отблъсна ухажорите си?
Не.
Влезте тук. Г-н Карсън няма да има нищо против.
Благодаря ви, г-жо Патмор.
Добро утро, г-це Бакстър. - За семейство Бейтс ли се отнася?
Не. Не става дума за семейство Бейтс.
Те се отърваха.
Какво е сторила г-ца Бакстър тогава, щом не е свързано с тях?
Предпочитате ли да ви разпитам насаме, г-це Бакстър?
На г-жа Хюс няма да й се понрави.
Помолих г-н Моузли да дойде, ако разрешите. Чака отвън.
Разбира се. Щом съм нежелана...
Не е... - Разбирам.
Разбирам.
Влизайте.
Няма да увъртам, г-це Бакстър.
Знаете кого имам предвид под г-н Питър Койл.
Да, така е.
В момента е задържан за кражба. Което изглежда не ви изненадва.
Правилно. - Обвинен е заедно с млада жена,
работила в същата къща
но се боя, че повечето от уликите са срещу нея.
Отново не ме изненадвате.
Е, това е.
Пледира невинен, но досиетата показват,
че макар и никога да не е осъждан,
е бил свързан с няколко престъпления в миналото.
Винаги извършени от жени и всеки път е избягвал правосъдието.
Знаем, че е работил в същата къща като вас
и че е напуснал в деня, когато сте откраднала бижута от господарката си.
Вярно е. - Бижутата така и не са били намерени,
а вие сте запазила мълчание.
Но сме убедени, че той се е облагодетелствал от кражбата.
Искаме да свидетелствате за личното му поведение.
Опитваме се да предпазим уязвими млади жени
от него в бъдеще.
Съсипал е живота на неколцина.
Ще ви оставя, г-це Бакстър. Моля ви, обмислете молбата ми.
Разбира се, че ще го стори, сержант Уилис.
В такъв случай, ще си позволя отново да ви посетя.
Довиждане.
Смея да твърдя, че този... г-н Койл е бил красив дявол.
Наистина беше дявол.
Знам, че решението не е мое, но мисля, че трябва да го сториш.
Не знаеш какво искаш от мен.
"За да възтържествува злото,
добрите хора трябва само да бездействат."
Няма да повярваш, но ще ти се наложи.
Лейди Шакълтън ще се радва да дойде, но може ли да доведе и племенника си?
Какво?
По някаква причина се е озовал в Йоркшир и ще остане само една нощ.
Ти какво отговори? - Не исках да изправям мама на нокти.
Нещата са достатъчно зле и без това.
Мама е стара интригантка.
Ще приложи сълзи или терор с еднаква лекота.
Кой е този човек?
Не знам. Синът на сестра й.
Г-жа Коб отива да живее при дъщеря си в Осуалдкърк,
а Мери ще даде къщата на сем. Карсън. - Отлични новини.
Може ли да обсъдим фермата "Тисово дърво"?
Какво за нея? - Не виждам защо да не вземем нов наемател,
след като сем. Дрю си тръгнаха. - Не, Мери е права.
По-разумно е ние да я поемем.
Можем да дадем къщата под наем. - Но ще имаме някакви наематели.
Искам да видя насажденията на Феърклаф.
Том, да се разходим? - Нека се обадя и съм твой.
Радваш се, че се върна, нали?
Наистина се радвам. Странно е, нали?
Какви са новите жени-прислужници? - Приятни. Трудолюбиви.
Но не живеят в къщата.
И си отиват преди да пием чай, така че всъщност не ги познаваме.
Не и по старому.
С г-ца Бакстър оправяме завивките вечерно време.
Надявам се, че не се преуморяваш.
Съвсем добре съм, милейди. Макар че напълнявам.
Забелязах, че г-н Бейтс ме оглеждаше онзи ден.
Ще си помисли, че съм изяла всичкия пай.
Значи още не си му казала? - Щом се уверя, че всичко е наред
той ще може да празнува без да се тревожи.
Тъкмо за теб си говорехме.
Само хубави неща, надявам се, милейди.
Исках Моузли и Андрю да смъкнат куфарите долу.
И двамата отидоха до селото. - И двамата?
Карсън не би го позволил. - Когато котката я няма...
Ще се справиш ли?
С Анна ще вземем по един.
Не. Твърде тежки са, за да ги вдига Анна.
Тогава ще се разходя два пъти.
Сигурно ще ти е досадно. Колата чака на двора.
Беше мило от тяхна страна, че ми позволиха да доведа Хенри.
Не можеше ли да се остане там където е с поднос в скута?
Не бъди зла. Изобщо не го виждам.
Дошъл е само заради някакъв ужасен състезателен автомобил.
Той разбира ли се с Филип? - Приятели са от деца.
Боя се, че не харесва снаха ми.
Че кой я харесва?
Разбра ли каква е задачата ти?
Да убедим лейди Грантъм да се притиво- постави на всякакви промени в болницата.
Не, не съвсем.
Да се противопостави на промени, които ни отнемат властта.
Толкова лошо ще е за селото.
Но защо, след като лечението ще е по-модерно и разнообразно?
Как интересите на селото ще бъдат защитени,
ако всяко решение се взима в Йорк?
Разбирам, скъпа моя...
Дошла си, за да ми помогнеш или за да ме дразниш?
За да ти помогна, разбира се. - Тогава няма какво да говорим повече.
Търся доброволци да почистят къщата на г-жа Коб за сем. Карсън.
Негово благородие иска да бъде свършено преди да се върнат.
Нямам нищо против. Ще отида с прислужниците на сутринта.
Срамота е, че не могат да живеят в собствената си къща.
Майсторите още са там.
Няма как да се придвижват без кола,
което си е цяла революция за г-н Карсън.
Семейство Карсън.
Вече г-жа Карсън ли трябва да я наричаме?
Ще ми се да знаех колко още ще чака г-н Мейсън за фермата си.
Имаш предвид ферма "Тисово дърво"?
Г-н Мейсън ще я наеме.
Едва ли. Сами искат да обработват земята.
Могат да отдадат къщата, но нищо повече.
За какво става дума? - Чух ги да го обсъждат вчера
на закуска. - Не говорете така.
Не могат да се извъртят така, нали?
Не са казали, че ще го сторят. - Намекнаха го.
Тя го намекна.
Мога да отида до къщата на г-жа Коб, докато се преобличат.
Ще дойда с теб. - Няма нужда.
Предполагам, че иска да обмисли нещо.
Задръжте си съжалението, г-н Моузли. Трябва ви повече, отколкото на мен.
Не е нужно да ми казваш, че майка ти е права.
Не може да допуснем обществен скандал
или и двете ще бъдат помолени да се оттеглят от управителния съвет,
а дори аз не го искам. - Което означава
да не разярявам баба повече, отколкото е вече.
Та как си? Какви новини носиш?
Всъщност имам новини.
Чувала ли си за място, наречено Хилкрофт? В Търпертън.
Какво е? - Колеж.
За жени със скромен произход. Но умни и с потенциал.
Попечител съм. - Колко интересно.
Знаех си, че така ще си помислиш.
Ще предложа и теб за попечител.
Странното е, че ковчежникът ни живее тук.
Една от причините да дойда,
за да се срещна с него, докато съм в Даунтън. Ще го поканим.
Как се казва?
Джон Хардинг. Харесва ми как звучи.
Сам се е издигнал, умен, успешен.
По-скоро е на твоите години.
Може ли да поговорим, милейди?
Но побързай, закъснявам.
Отнася се за г-ца Бакстър.
Надявам се, че не е клюка.
Не мисля, милейди.
Надали щеше да си така жестока към картофите,
ако искаше да си признаят за шпионаж.
Толкова съм разочарована.
Дадоха надежди на г-н Мейсън, да мисли, че има бъдеще,
а сега какво? - За да сме честни, Дейзи,
не беше ли ти тази, която му даде надежди?
Само защото бях сигурна, че такива са намеренията й.
Тя ме подведе. - Явно е било невъзможно.
Невъзможно? Не ми пробутвайте "невъзможно".
Добре, мадам Дефарж, успокой се и довърши пюрето.
Вдовстващата лейди Шакълтън и г-н Хенри Толбът.
Божичко.
Никой не каза, че ти си племенникът.
Това ли съм сега? "Племенникът"?
Не си споменавал, че леля ти е лейди Шакълтън.
Знаеше ли, че ще те води тук?
Трябва да позволиш на човек да има свои тайни.
Разбира се, че ще поканим г-н Хардинг.
Има съпруга. И нея трябва да поканим.
Чудесно е, че обикновените жени се стремят към пълноценна кариера.
Това всъщност може да промени живота им.
Защо сте в Йоркшир? - Предимно, за да огледам една кола.
Може да се състезавам в Брукландс. - Истински автомобилен състезател?
Не бях сигурна доколко си сериозен.
Наистина съм автомобилист.
Твърдение, което рядко се чува из тези земи.
Ще се състезавате в Брукландс? - Да, доста съм карал там.
Не завиждам за много неща, но за това ви завиждам.
От кое разклонение на Толбът произхожда?
От семейство Шрусбъри. Но е далеч от графската титла.
Около 40-тина здрави мъже трябва да паднат мъртви.
Е, няма невъзможни неща.
Иначе какви са перспективите му?
Прилични, но не и главозамайващи.
Честно, чуйте се само.
Лейди Шакълтън е съвсем права.
Мери има нужда от повече от хубава усмивка и ръка върху скоростния лост.
Учудвам се, че знаеш какво е скоростен лост.
Знам повече, отколкото предполагаш.
Много мило, че ни поканихте с Хенри на семейната сбирка.
В замяна те моля да не позволиш на мама да те въвлече в спора.
Сериозно ли, Робърт? Описа ме като такава интригантка.
Няма по зорки очи от тези на любящия син.
Прочел си го някъде.
Защо не вярваш, че мога и сам да измисля нещо?
Не се довери на собствените си сили да ме убедиш?
Какво? - Не се преструвай. От кого другиго би научила нейно благородие?
Мисля, че ще съжаляваш, че си запазила мълчание.
Елате, г-н Моузли.
Само защото г-н Карсън го няма...
Изглеждате много угрижен.
Анна?
Мога ли да помогна? - Добре съм.
Продължаваме, както казват във флота.
Видовете лечение, достъпни за селото
ще превъзхождат всичко, което прилагаме в момента.
Допускате огромна грешка,
с която ограбвате селото.
Прудънс, кажи им.
Много може да се каже в защита и на двете страни.
Не бъди мекушава!
Как да съм компетентна, след като не знам фактите?
Мен никога не ме е спирало!
Още е в страхотна форма. - Ако беше с 20 години по-млада,
щеше да я наречеш тиранин.
Обмисли ли какво ще правиш, след като се върна?
Преди вечеря г-н Толбът ми разказа, че се занимава с автомобили.
Чудя се дали това не би било подходящо за мен.
Не като автомобилен състезател? - Вероятно не.
Но в тази област. - На светлинни години от Даунтън.
Поведението ти не допринася за мирното уреждане на спора.
Няма да обяснявам, всяка селска разправия е същата.
Нима? Не съм селско момче.
Баща ми работеше в парламента, затова живеехме в Лондон.
Освен през лятото, когато отсядахме
у различни роднини за лов и риболов. - Ние сме такива.
Но не ви изчерпва. - От коли ли си изкарваш прехраната?
Да, предполагам, да. Състезавам се в отбор.
Много странно ли ти се струва? - Доста.
Макар че в наши дни хората се занимават с доста странни неща.
Веднъж се запознах с мъж, който внасяше морски свинчета от Перу.
Не се крий зад лейди Шакълтън, мамо.
И сама си в състояние да нанасяш удари.
Въпросът е коя система ще предоставя модерно лечение
на местното население? - Не в това е смисълът.
Аз пък смятам, че именно в това е смисълът.
Сбъркала си приоритетите си!
Все пак братовчедката Изобел има право да поспори.
Разбира се, че има, но няма право да спечели спора.
Боя се, че разочаровах майка ти.
Не и мен. Можеше да влошиш нещата.
Отскачаш ли до Лондон?
Понякога. - Ще го сметнеш ли за тривиално,
ако ти дам визитката си? - За доста тривиално.
Но така или иначе ще я взема.
Обади ми се. Ще излезем на обяд или на по питие.
Или нещо подобно.
Нали знаеш, че едва ли ще се увлека по автомобили,
дори да взема хапче.
Защото не са те научили.
Както трябва.
Основното, което искам да избегна е баба да бъде изритана от съвета
след новото споразумение. - Всички ще бъдем изритани
заради олелията, която вдигаме. - Подкрепяйки я няма да помогнем.
Мога ли да кажа някоя добра дума, за да останем приятели?
Том Миротвореца се завърна.
Именно това е целта...
Лельо Прудънс, злоупотребяваме с оказаното ни гостоприемство.
Така е. Лека нощ, Робърт. - Лека нощ.
Лека нощ, Мери. - Лека нощ. Г-н Толбът.
Лейди Мери.
Пак онази болка?
Вече не мога да пия порто.
О, скъпи...
Едва ли някога съм усещал такава липса... на смисъл.
Какво имаш предвид под смисъл?
Защо съм тук? Какво правя?
Какво правим всички?
Опитваме се да преминем през живота както умеем.
Да, но ти си създаваш приятели.
Хората те харесват. Нейно благородие те харесва.
За г-н Моузли е повече от харесване.
Не ставай глупав.
Вярно е. Много ти завиждам.
Не за г-н Моузли, но за останалото.
Аз пък завиждам на теб. Не те е грижа какво ще кажат хората.
Докато аз се разтрепервам само при мисълта за хорския присмех.
Трябваше да съм свикнала досега, но...
По-силна си, отколкото мислиш.
И грешиш за мен.
Грижа ме е какво ще кажат хората.
Нямам смисъл от словесна принуда. И двамата знаем, че няма да успеете.
Можем да ви накараме да присъствате на делото.
Хайде де. Сержант Уилис не е врагът.
Г-н Койл е врагът и това е твоята възможност.
Възможност за какво? За отмъщение? Сякаш ще е от полза.
Не. Ще попречите други момичета да бъдат подмамени към престъпен живот.
Две от жените, с които е злоупотребил, сега са проститутки.
Поне една е мъртва. Искате ли пак да го извърши?
Ако се съглася, какво следва?
Изпращаме списъка със свидетелите на защитата.
Не е като разказ в стил "ужасии" с признания в изповедалнята.
Ще видят кой ще свидетелства на наша страна.
Ако не признае вината си, отива на съдебен процес.
Много добре. - Благодаря ви, г-це Бакстър.
Ще ви държа в течение на всяка стъпка.
Защо промени решението си?
Помислих си за момичетата, които е съсипал.
Както съсипа мен.
Теб не е съсипал.
Доказателството е, че стоиш тук.
Може би.
Но той ме промени.
Току-що зърнах колата на сем. Хардинг. Ще сме в гостната.
Разбира се, милейди.
Здравейте. - Мисля, че ни очакват.
Разбира се, г-н и г-жо Хардинг.
Искате ли да оставите палтата си?
Гуен? - Анна?
Ти си, нали?
Защо не се обади да кажеш, че ще идваш?
Не знаех до тази сутрин, иначе щях да го сторя.
Каза ми, че ще посетим някого, наречен Пейнсуик.
Лейди Розамънд Пейнсуик. Сестрата на негово благородие.
Забравила съм.
Ще се видим по-късно, ако мога.
Няма време да поздрави старите си приятели.
Кога сте бил приятел на Гуен?
Толкова ни е приятно да ви видим. Искам да чуя всичко за Хилкрофт.
Защо се захванахте с това?
Обичайно бих бил щастлив да си припиша заслугите,
но идеята беше на г-жа Хардинг.
Какво ви привлече към работата, с която се занимаваха?
Простете ми, не се ли познаваме?
Не мисля, че сме се запознали точно.
Разкажете ни повече за Хилкрофт.
Не съм завършила висше образование, така че...
Че кой е завършил? Учеха ни само на френски предразсъдъци и танцови стъпки.
Коя е Гуен? - Беше прислужница преди войната.
Напусна, за да стане секретарка.
А сега обядва горе, докато ние сме завряни тук долу.
Какво мисли негово благородие? - Няма да я разпознаят.
Не запомнят лицата ни. - Чудя се дали Карл Маркс
ще довърши пастета от черен дроб? - Едва ли негово благородие ще възрази.
Не се чувства неудобно в такива ситуации.
Няма да го притесни това, че преди е работила тук.
Е, дъщеря му избяга с шофьора междувременно.
Г-жа Хардинг беше спомоществовател, когато Хилкрофт отвори през 1920 г.
После имали нужда от ковчежник, а тя ме препоръчала.
Как се справяте от Йоркшир?
Не е трудно. Ходя там два пъти месечно.
Телефонът наистина промени всичко.
Искам да чуя историята на г-жа Хардинг.
И за мен телефонът промени всичко.
Бях секретарка, преди да се омъжа,
за телефонна компания, навремето, когато всички си слагаха телефон
в началото на войната. - После се прехвърлила в местното самоуправление,
където се срещнахме.
Но с по-добро образование можеше да се издигна още.
Ако не звучи твърде суетно.
Не. Много жени от всякакъв произход мислят така. За себе си съм сигурна.
Бях медицинска сестра, но защо не можех да стана лекар?
Бароу, това обядът ли е? - Да, милейди.
Ще отидем ли отатък? - Надявам се да продължим разговора.
Виж се само. - Нямах намерение да се преструвам.
Не знаех, че ще идваме в Даунтън,
докато не завихме по алеята. - Той знае ли, че си работила тук?
Знае, че съм била прислужница, така че не съм го измамила.
Но по времето, когато се запознахме, това беше останало в миналото.
И аз ги приказвам едни. Ожених се за дъщерята на шефа.
Тя ще слезе ли долу?
Не знам, не каза.
Твърде важна е, за да говори с такива като нас.
Отнесете тези горе.
Трябва да им помогнем да развият потенциала си.
Напълно съм съгласна.
Не можем да си позволим да похабим работещи жени
като не ги образоваме. - Цял късмет е, че Карсън го няма.
Карсън?
Нашият иконом. Традиционалист е.
Сигурно помните г-н Карсън, госпожо?
Какво имаш предвид, Бароу?
Г-жа Хардинг преди работеше тук. - Какво?
Някога беше... - Благодаря ви, г-н Бароу.
Сама ще им разкажа.
Бях прислужница за две години тук преди войната.
Тук? В този дом?
Знаех, че съм виждала лицето ви.
Защо не казахте?
Не знам. Щях да го направя.
Имахте безброй възможности.
Вие вземете пудинга, а Анди ще отнесе крема.
Как върви?
Г-н Бароу я насади върху пачи яйца. - Умишлено?
Спомена пред масата, че е била прислужница тук.
Знаех си, че ще направи нещо такова.
Естествено. Не е могъл да устои.
Дочухме, че сте развалил обяда на Гуен. Браво!
Нямаше как да зная, че е възнамерявала
да лъже през цялото време. - Не това е причината обаче.
Ненавиждате късмета й. Завиждате й.
Да й завиждам? Защо?
Защото съм отдал живота си на службата
и ще ме изхвърлят на улицата,
докато тя е духнала при първа възможност
и сега обядва в трапезарията?
Защо това ще ме накара да завиждам, г-н Бейтс?
На негово благородие няма да му хареса, че сте я злепоставил.
Е, ще видим.
На лейди Мери не й стана приятно да я правят на глупачка.
В случай, че трябва отново да ви напомня, аз съм икономът.
Затова, моля, продължавайте.
Чудесно е, че сте напуснала и сте отишла на държавна служба.
А сега сте омъжена за изтъкнат човек.
История от 20-ти век. - Съгласна съм. Добре дошла.
Чувствам се глупаво, че не ви разпознах.
И защо? Така и не сме разговаряли.
Работила сте тук две години, а не сме разговаряли с вас.
Наша е вината. - Не, нямах това предвид.
Работата беше добра. - Но не и достатъчно, за да останете.
Не исках цял живот да съм прислужница.
Това е всичко. - Намерила сте възможност и сте я грабнала.
Браво. - Не съм я намерила.
Лейди Сибил я намери.
Сибил ви е помогнала?
Да.
Тя свърши всичко.
Търсеше ми работа, зае ми дрехи,
караше ме на интервюта.
Спомням си, че веднъж конят окуця
и двете затънахме в калта.
А какви обяснения трябваше да даваме, щом се прибрахме!
Помня, че бяхме много разтревожени. Но тя никога не ви е споменавала.
Беше тайното ни споразумение.
Един ден притисна в ъгъла мъжа,
който инсталираше телефона тук
и така получих първата си работа в бизнеса.
Не ме пускаше в библиотеката, докато сте била с него.
Значи вие сте била?
Поддържахте ли връзка?
Разменяхме си коледни картички.
А после чух какво е станало.
Никога няма да я забравя. Добрината й промени живота ми.
Какъв прекрасен начин да си спомним за нея.
Тя беше прекрасен човек.
Милата Сибил.
Благодаря, Бароу, че ни напомни за времето, когато г-жа Хардинг е била тук.
Удоволствието беше мое, милейди.
Идват!
Исках да дойда и да ви поздравя.
Г-жа Хюс ще се натъжи, че те е изпуснала.
Разкажи ни за децата си.
Искаме да узнаем всяка подробност. Къде живееш сега?
Добре. Ще започна от началото.
Но след това искам да чуя всичко за вас.
Г-н Брансън, не искам да ви безпокоя, но понеже се върнахте
и отново сте управител... - Лейди Мери е управителят.
Но знаете какво планират за ферма "Тисово дърво".
Така е.
Г-н Мейсън беше кандидат,
но явно са размислили.
Не е толкова просто.
Напротив, толкова е просто.
Неговият син, моят съпруг напусна този дом, за да умре за родината си.
Не е ли редно да му помогнем, ако можем?
Ще поговоря с тях.
Стори ми се, че споменавайки връзката на г-жа Хардинг с нас
се опита да я злепоставиш.
Ами, аз... - Не обичам такива неща, Бароу.
Липсата на благородство ме вбесява. Разбра ли ме?
Да, милорд.
Ти си своя най-зъл враг.
Ако е така, имам конкуренция.
Г-жа Хардинг ме сложи на мястото, докато беше тук.
Едва ли е било нарочно.
Не. Но докато говореше за лейди Сибил,
ме сполетя един от онези мигове, в които се вглеждаш в живота си
и осъзнах колко по-добра е била Сибил от мен.
Доста отрезвяващо е. - Много сте сурова към себе си, милейди.
Защо постъпих толкова дребнаво? Постигнала е нещо в живота си
и защо не?
Не се паникьосвай. Боли ли те?
Случи се и одеве. Остра болка.
Получих я по-рано.
Ще го загубя. Отново се случва.
Не сме сигурни. Добре, отиваме в Лондон.
Ще се обадя на д-р Райдър, има нощна телефонна линия.
Но изпуснахме последния влак.
Ще отидем с кола до Йорк. Там може да има късен влак.
Какво да кажа на г-н Бейтс? Не искам да го плаша,
но не бива и да му давам надежди.
Кажи му, че е заради мен - незабавно трябва да отида на лекар.
Ами ако го загубя по пътя?
Няма да сме по-зле, отколкото сега.
Ще го накараме да те приеме щом пристигнем.
Не ме е грижа кое време е, ще дойде на пл. "Белгрейв".
Сега върви, ще се видим отпред.
Защо е този куфар? - Бързам за Лондон.
Защо? Какво е станало?
Не казвай на никого, заради Анна. Може да пометне.
Как ще стигнете дотам?
Изпуснахме последния влак оттук,
ще отидем с кола до Йорк, може да има късен влак.
Ако ли не, ще хванем ранния в зори. - Ще ви закарам в Йорк.
Помни, никому нито дума. Дори на Бейтс.
Тя трябва да му каже. Ще докарам колата.
Мога ли да отседна на пл. "Белгрейв"?
Разбира се. Ще се обадя на Мийд.
Не изпусна ли последния влак? - Том ще ни закара в Йорк.
Нас? - Мен и Анна.
Може ли да попитаме защо? - Медицински проблем.
Боже мой! - Не съм в опасност, но сега трябва да тръгвам.
Ще се върна след ден-два.
По кое време ще пристигнеш там? - Когато - тогава.
Довиждане. Ще ви се обадя утре.
Карсън и г-жа Хю... г-жа Карсън се връщат в петък.
Ще е мило, ако и ти ги посрещнеш. - Ще опитам.
Толкова, отлитам.
Не разбирам какво му е спешното. Лейди Мери не изглеждаше болна.
Трябва ти медицинския й картон? - Не, но изглежда ненадейно.
Понякога тези неща са ненадейни.
Нали не криеш нещо?
Живеем в подозрение отдавна. Влязло ти е под кожата.
Трябва да се качвам. Не бива да карам г-н Брансън да чака.
Преди нейно благородие? - Ето я и нея.
Добър вечер, Бейтс.
Не се тревожи, ще сме се върнали преди да се усетиш.
Какъв е спешният случай на лейди Мери?
Не е наша работа. - Съвсем вярно, г-це Бакстър.
Напълно съм съгласен с вас.
Дейзи, какво има?
До гуша ми дойде. Не ме е грижа какво казва г-жа Патмор.
Нейно благородие измами г-н Мейсън за фермата
и ще го изясня. - Дейзи, недей.
Ще загубиш работата си, а след това какво?
Вижте Гуен. Отхвърлила е хомота на службата и води хубав живот.
А аз какво правя с моя?
Защо вие двамата не сте горе? - Искаха да останат насаме.
Поднесохме им кафе и ни отпратиха.
Не можеш да нахълташ, докато обсъждат нещо лично. - Ще я изчакам.
Ще ми се да не го правиш.
Горкият Том, ще препуска из провинцията. Мери прави драми.
Въобще не изглеждаше болна.
Защо иначе да го прави?
Ще я попитаме утре сутринта.
Ще се възползвам от отсъствието й да се разберем за фермата "Тисово дърво".
Искам да я предложа на г-н Мейсън.
Знам, че искаш. Но той е много стар.
Дейзи ще му помага. - Можем ли да си го позволим?
Ще печелим повече, ако сами обработваме земята и даваме къщата под наем.
Не трябва ли да изчакаме Том да се върне преди да решим?
Ще го попитам как би постъпила Сибил. - Честно ли е?
Дейзи, умолявам те.
Ти си обучена готвачка, можеш да си намериш работа навсякъде.
Но ще се наложи да се справиш без препоръка, ако го сториш!
Права е, Дейзи. Забрави ли какво се случи,
когато изпусна парата на търга? - Не. Дошло ми е дотук.
Достигнах предела си. Трябва да го направя.
Е, идвам с теб.
Както щете! Отивам. - Защо? Няма да помогне на г-н Мейсън.
Послушай го, Дейзи. Щом мен не искаш да послушаш.
Съжалявам, но съм решила.
Върнал си се. Бързо си ги закарал.
Хванаха последния влак, така че потеглиха на юг.
Иска ми се да знаех за какво става дума.
Нищо, за което да се тревожиш, кълна се. - Изпусна много хубава вечеря.
Взех си сандвичи от гарата и ги изядох в колата.
По-смел си от мен, Гунга Дин.
Уредихме някои делови въпроси, докато те нямаше.
Така ли? - Мама иска г-н Мейсън да получи ферма "Тисово дърво".
Ясно.
Не е делово решение,
но Кора приложи емоционално изнудвачество.
Попитах ги как мислят, че Сибил би искала да постъпим.
Е, знаем отговора.
Но достатъчен ли е да те убеди?
Наскоро ми напомниха за смъртта на Уилям.
И смятам, че трябва да се погрижим за стария Мейсън.
И аз това казвам.
Не трябва ли да изчакаме Мери? - Не. Аз ще се оправя с Мери.
Ще е по-добре, ако се изправи пред свършен факт.
Не сме длъжни да изпълняваме всичко, което каже Мери. Щом сме се споразумяли.
Подмолно е да го правим зад гърба й.
Но е твърде важно за мен, за да оставя скрупулите да ме спрат.
Лека нощ. - Лека нощ.
Ваше благородие. - Дейзи?
Да, аз съм. Трябва да говоря с вас.
Дейзи... - Какво правите тук, Бакстър?
Малко се разтревожих за Дейзи, милейди. Много е разстроена.
Разстроена съм. - Съжалявам да го чуя,
но не разбирам какво правиш тук.
Дейзи, ето те и теб. Бързо стана.
Ти ли ще предадеш на г-н Мейсън или ние?
Какво да му предам?
Получава фермата, ако още я иска.
Нали затова си тук?
Какви чудесни новини. Дейзи...
Чудесни.
Сега ще слезе долу, милейди, а аз ще ви видя в покоите ви.
Беше доста странно.
Имам усещането, че току-що избегнах нещо, но не знам какво.
Не започвай.
Как е тя? - Почива си.
Надявам се вече да е заспала.
Изгубила ли е бебето? - Не.
Успяхме навреме.
Поставих шева, за който говорех, и както казват в медицинските романи,
съм предпазлив оптимист.
Какво да правя сега? - Можете ли да останете за ден-два?
Можем да се приберем в петък.
Добре. Карайте я да си почива, когато се върнете,
но без много да се суетите.
Толкова съм ви благодарна, че дойдохте тук призори.
Не се тревожете. Ще бъде отразено в сметката.
Разбира се. - А сега ще се сбогувам с вас.
Чувствам се така... не знам, зашеметена.
Вчера мислех, че я мразя, а днес ни спаси живота.
Омразата не носи добро никому.
Вярно ли е? Твоят г-н Мейсън е получил фермата, след всичко, което наговори?
Така изглежда. - Завиждам му.
Голяма хвалба от градско момче.
Не съм. Влече ме живота в провинцията.
Няма значение откъде съм започнал, там искам да се озова.
Кога Карсън ще се приберат утре?
В 6 часа, милорд, ако влакът е навреме.
Замислено ли е нещо за посрещането им?
Ще има малко тържество в столовата на прислугата.
Е, ще слезем.
И моля те, кажи на г-жа Патмор, че може да вечеряме студен бюфет,
ако така ще й е по-лесно. - Много добре, милорд.
Най-сетне пак ще е нормално! - Приятно ми беше да съм иконом.
Надявам се, че си научил нещо.
Разбираш ли, Бароу, Карсън е добър човек.
Не го пренебрегвай. Затова хората са му предани.
Ще го имам предвид, милорд.
Направи го, ще ти е от помощ, когато... Когато удари часът.
Да продължа напред. Да, милорд.
Добре дошла в Кралския автомобилен клуб.
Идвала ли си?
Не, но обичам изненадите.
Съжалявам, че изглеждам малко неугледно.
Не си взех никакви дрехи, откраднах рокля на леля ми.
Изглеждаш обратното на неугледно.
Не знам защо, но никога не съм идвала тук.
Кога е построен?
През 1911 година.
Храмът на любителите на автомобили.
Любовта ти не е непостоянна, признавам.
За мен е само средство да те придвижи от А до Б.
Нищо повече.
А каква е твоята страст? Конете?
Не. Яздя, дори ловувам, но не сънувам коне.
Какво тогава? - Обичам работата си.
Ти работиш?
Много е шокиращо, нали?
С баща ми сме съсобственици на имението.
Но всъщност аз съм управителят.
Много имения западат в наши дни,
но съм твърдо решена Даунтън да не последва съдбата им.
Съвсем не съм шокиран. Извънредно съм впечатлен.
Имаш син? - Да. Джордж.
Той ще поеме някой ден, предполагам,
а когато това стане, искам да се уверя,
че ще е господар на модерно предприятие.
Също така е наследник на дядовата си титла
по причини, твърде сложни, за да ти досаждам с тях.
Чисто и спретнато.
Чисто и спретнатичко.
Значи си необвързана?
Надявам се, събираш смелост да флиртуваш преди да сме свършили.
Вероятно.
Ще приемеш ли?
Не. Но изцяло ще се насладя на процеса.
Не мога да повярвам. Чувствам се, сякаш съм пред райските порти.
Не мисля, че е по-хубава от старата ти ферма.
Но е сигурна, Дейзи. Няма да я продадат, докато съм жив.
Лейди Мери няма да позволи.
Вече знам къде ще положат костите ми.
И всичко е заради теб. Възползва се от заслугите си, за да ме спасиш.
Не мисля, че имам голяма заслуга.
Там грешиш.
Ето го доказателството.
Ще дойдат след минута. - Накриво ли е?
Долу, леко вляво.
Не сме в балетна постановка на Дягилев.
Важното е, че сме положили усилия.
Свърши ли? - Разопаковах, а след като се преоблекат довечера
ще слязат да ги поздравят.
Пътуването добре ли мина? - Да, така мисля.
Защо?
Защото мисля, че знам какво криеш.
И съм убеден, че именно то те отведе така бързо в Лондон.
Надявам се, че греша.
Не за всичко грешиш.
Но грешиш, ако мислиш, че крия нещо тъжно.
Онова, което крия е много, много радостно.
О, боже...
Сигурна ли си?
Наистина? - Наистина.
Тук са!
Най-накрая отново у дома. Сякаш ме е нямало месеци.
Много мило, няма що!
Благодаря.
Ето ви и вас. Кроите заговор!
Ти си тази, която заговорничи.
Наистина ли е толкова важно да държиш сем. Кроули под строй, мамо?
Това е единственият ми мотив, така ли?
А не е ли? - Не. Не е.
От години гледам как правителствата поемат властта върху живота ни.
А аргументите им винаги са едни и същи -
по-ниски разходи, по-голяма ефективност.
Но и резултатът е един и същ -
по-малко власт у хората, повече власт у държавата.
Докато личните желания не струват нищо.
Именно това смятам за мой дълг да отстоявам.
Като си послужиш с властта, която хората не са ти дали?
Смисълът на тъй нареченото "изтъкнато семейство"
е да защитаваме свободите си.
Затова бароните принудили крал Джон да подпише Магна Харта.
Виждам, че аргументите ти са били по-почтени, отколкото съм смятала.
Но, мамо, не живеем в 1215 г.
И властта на изтъкнатите семейства като нашето намалява,
такива са фактите. - Праправнуците ти няма да са доволни,
когато държавата стане всемогъща, защото не сме се борили.
Е, аз няма да имам, така че ще го преживея.
Пристигнаха, ще слезем веднага щом Мери дойде.
Каза ли й за г-н Мейсън?
Аз й казах. - Как го прие?
Подразни се. Но изглежда в Лондон е минало добре,
по-малко сърдита е от обичайното. - Хубаво, че дойде, Изобел.
Няма да пропусна завръщането на Карсън. И на г-жа... Карсън.
Не мога да си обърна езика.
Просто трябва да свикнем.
Трябва да слизаме. Чуват се как викат от спалнята ми.
Не съм ходила в кухнята поне от 20 години.
Носиш ли си паспорта?
Увери се, че негово благородие има питие, Анди.
Здравей, Моузли. - Много ли е променено от твое време?
Знам само, че ще ми трябва нишката на Ариадна, за да намеря пътя навън.
Кога ще назначиш новия си редактор?
Защо да не си ти?
Искам да съм нещо като съредактор,
но няма мъж, който да се съгласи, затова ще опитам да открия жена.
Жена редактор? Поздравявам те.
Ама разбира се.
Вероятно ни предстои да видим жени фелдмаршали
и папеса!
Глупости, бабо. Мисля, че идеята е добра.
Списанието е за жени.
Да ги поздравим.
Беше мило от твоя страна, да похвалиш намеренията на Идит.
И маймуна ще напечата библията, ако й дадеш достатъчно време.
Карсън, г-жо Карсън.
Съжалявам, че пропуснах сватбата ви, но се радвам, че съм тук тази вечер.
Благодаря ви.
"Г-жо Карсън..."
Все едно Джейн Еър да бъде наричана г-жа Рочестър.
Никога няма да свикна. - Нито някой от нас.
Кога ще е делото?
Не знам още. Несъмнено, ще разбера, когато дойде време.
Поне той вече не може да те нарани.
Дали?
Мама се измъкна. Беше уморена, казах й да си тръгва.
Правилно. - Боя се, че няма да се откаже. За болницата.
Няма да си го помисля на погребението й.
Кой е казал, че тя няма да бъде на твоето?
Благодаря.
- Нещо да докладвате, г-н Бароу?
Само, че да си иконом се оказа по-сложно, отколкото съм осъзнавал.
Щом сте научил това, добре сте уползотворил времето си.
Къщата ви е готова, а вещите - пренесени там.
Много съобразително, милейди. Благодаря ви.
Кажете ни, ако имате нужда от още нещо, г-жо... Карсън.
Милорд, има нещо.
Няма ли да е объркващо да ни наричат Карсън и г-жа Карсън?
Както не възприехме Анна като г-жа Бейтс,
много ли ще е необичайно,
ако продължим да бъдем Карсън и г-жа Хюс?
Алилуя! Така ме зарадвахте.
Да вдигнем чаши и да пием за здравето на младоженците.
Които в този дом, си остават Карсън и г-жа Хюс.
За Карсън и г-жа Хюс!
Небеса, наистина има бог.
Какво облекчение. - Най-вече за негово благородие.
Ще отида да проверя стаята си. Да се уверя, че са взели всичко.
Правилно.
Ще ни посети министърът на здравеопазването.
Г-н Чембърлейн? - След като се установи,
реши ли какво ще бъде следващото ти занимание?
Добър ден. - Цяло чудо е, че имате нахалството да ми говорите.
Идит има среща. - Не, нямам.
Останалите икономи сражават ли се с полицията на всеки десет минути?
Какво ще правиш довечера? - Г-н Роджърс е добър шофьор.
Знам, но поемат такива рискове.
Няма такова нещо като бавно автомобилно състезание.
Отвържем ли кучетата на войната, ще идем там, където ни отведат.