До сега в "Имало Едно Време"...
Артур знае,че сме освободили Мерлин
и не е особено доволен.
Очаквах те,Ема.
Заведи този предател в тъмницата, където му е мястото.
Короната на Кримсън.
Използва се да комуникираш през магически бариери.
Той сигурно се е опитвал да комуникира с Мерилин.
Можеш ли да освободиш Ема от тъмнината?
Разбира се.
Колко дълго мислиш да държиш сърцето ми и да ме изнудваш?
Толкова колкото трябва,за да получа това което искам.
Единственият,който може да ми даде меча,си ти.
Не мога да бъда героя, който искаш.
Какво правиш?
Припомням ти за какво трябва да се биеш.
Не е зле за човек,
който е прекарал последните хиляда години като дърво.
Точно като карането на колело.
Няма да отнеме много време преди Артър да разбере че сме тук.
Откъде знаеш какво е колело?
Наистина ли си мислиш, всички мои пророчества
се сбъдва, защото имам късмет?
От тук.
По дяволите.
Ти наистина можеш да видиш бъдещето.
От части, да.
- Чаровен? - Всичко е наред.
Мери Маргарет и аз не сме вече под контрола на Артур
Как успяхте да пробиете плена?
Не са.
Аз успях.
Мерлин.
Ами аз? И ти ли си тук да ме освободиш?
- Мерида? - Как приключи така?
Дълга история.
Но след това, което дъщеря ти направи с мен,
да ме пуснеш е най-малкото, което можеш да направиш.
Тя е права.
Ем би искала да я освободим
Наистина, но повечето са променени в последното хилядолетие.
Тези решетки са омагьосани с магия,
каквато никога не съм срещал преди.
Ето.
Пробвай това
Не си ли ти умната?
Радвам се, че някой забеляза.
Най-добре да тръгваме.
Не, чакай! Не мога да тръгна.
Артур взе моят сноп.
Те са единственият начин, по който мога да намеря братята си.
Точно сега тези снопчета могат да те доведат само до едно нещо...
Твоята смърт.
Уверявам те , ще намерим друг начин
Да спасим братята ти.
Намерили сме Мерлин в Камелот?
Ема се изпусна миналата вечер, когато се опита да види Хенри.
Ако сме намерили този магьосник,
защо по дяволите не унищожи тъмнината в Ема?
Питаш грешния човек.
Е, най-добре е да попитаме него.
Точно това ще направим
Пурпурна корона.
Откри как да направим магията на комуникацията да работи.
Да кажем, че виждайки Ема да изтръгва
сърцето на Виолет от гърдите и
ми дава достатъчна мотивация.
Как работи това нещо? Просто го казваме?
Не е толкова лесно.
Не всеки може да призовава Мерлин.
Той се появява единствено при този, когото сам избира
Артур.Мерлин доставя всички предсказания до него.
Та какво казваш , шерифе?
Вече съм на път.
Чакай, чакай.
Защо си хабим времето с Мерлин,
когато има някой тук който да ни помогне?
Кой?
Румпел.
Ако той не беше донесъл тъмнината до Сторибрук,
дори нямаше да стоим тук сега.
Румпел може да бъде обвинен за ситуаацията, в която сме
но също и Ема
Тя беше привлечена от тъмнината точно като него,
как това прави Румпел по-различен?
Съжалявам, любов. Крокодила е имал повече шансове, от който и да е
И сега трябва да дадем на Ема най-добрият и шанс,
което означава да се свържем с Мерлин.
И нещо лошо се случи на Румпел..
Това е риск, който трябва да направим.
Е,може би трябва да опиташ.
Няма.
Прости ми, Бел.
-
Видях те да се връщаш там. Не си наполовина лоша с магия.
Ако бях наполовина добра като теб,
първо никога нямаше да свърша в тази тъмница.
Защо беше там долу?
След като пътищата ни се разделиха,
Последвах сноповете на Уил о
за да открия къде клановете държат братята ми.
Снопчетата ме отведоха до морето на Айвъри,
така че откраднах лодка, за да го прекося.
но, за съжаление, лодката принадлежеше на грешния човек.
Какво, Артур?
Хората му ме заловиха и ме хвърлиха в този тъмен затвор.
Штт!
Чу ли това?
Хах?
Кое?
Нищо.
Просто...имах нужда приятелите ти да се измъкнат.
Какво? Защо?
Така че те не виждат това.
- Натиснал съм го толкова силно, колкото мога.
Той е на ръба на възможностите си.
Какво казваше?
Продължавай. Смачкай го.
По-добре отколкото да помагам с мръсната ти работа.
Защо бих направила това, щом работата ти все още не е приключила?
На какво си?
Как се предполага да го тренирам, когато той дори не е тук?
Потвърди единственото нещо, което трябваше да знам...
Бел все още е някой, за когото той би се борил.
Е, това не го прави точно герой сега, нали?
Напротив...
ако иска да те спре.
Да ме спре? За какво?
Да убиеш Бел.
Сега отиди, намери я и забий стрела право в сърцето й.
-
Започнах да се притеснявам, че може да не се събудиш.
Къде ме водиш?
Оу, имаш страст. Харесва ми.
Но нямам идея да те нараня.
Кажи това на подутината на главата ми.
Без снопчетата
имам нужда от друг начин да открия братята си
и този друг начин...
...си ти.
Оу, да, нуждаеше се от магия, трябваше просто да попиташ.
Какво, и да рискувам да ми откажеш?
Съжалявам, но съм повече от типа момичета
"първо удряш, после питаш".
Затова ли клановете отвлякоха братята ти?
Eдва ли.
Онези простаци не мислят
че мога да управлявам платата без да се омъжа за един от тях.
Няма да се омъжа за някой, за когото не желая
просто държа на собствена корона.
След смъртта на баща ми, те заточиха майка ми,
след това отвлякоха братята ми като откуп.
Ще ги освободят, само ако се откажа от трона.
И ти не мислиш да го правиш.
Би ли се отказала от всичко, за което някога си мечтала,
само защото някой е казал, че не си го заслужил?
Е, какво казваш?
Ще ми помогнеш ли да покажа на клановете,
че са се замесили с грешната кралица?
Сега къде те държи тя?
Не ме наранявай, не ме наранявай! Моля!
- Моля! - Хей, хей, хей.
Всичко е наред. Скъпи, това съм аз.
Добре.
Бел?
Просто...просто аз.
Наистина ли си ти?
Да.
- Тя е след мен. - Чакай, чакай.
Всичко е наред.
Сега си в безопасност.
Всичко е наред. Всичко е наред.
Хей. Хей.
За Бога, Бел.
Благодаря ти.
Какво?
Имах предвид...
Имах предвид когато... когато аз... когато аз бях в кома...
всичко, което исках да направя, беше да си тръгна.
След всичко, което съм направил, защо заслужих да живея?
И тогава чух нещо...
гласа ти.
След всичко, което съм ти сторил...
още стоеше до мен.
Бел.
Ако не беше за теб,
нямаше дори да бъда жив.
Благодаря ти.
Хайде.
Знаеш, няма да отнеме много време
Ема да разбере къде си отишъл.
Ако искаше да ме открие, вече щеше да го е направила.
Тя искаше да избягам.
Но в това няма смисъл.
Тя те отвлече.
За да ме превърне в герой
така че мога да издърпам Екскалибур от камъка.
Е, как това ти позволява да избягаш?
Тя идва след теб.
След мен? Защо?
За да ме застави да те защитя.
Мисли, че това ще ме направи героят, от който тя се нуждае.
Бел, ти си в беда.
Добре.
Тогава...какво ще правим?
Магазинът.
Там има магия, която може да ни помогне.
Има магия вътре, която може да ни помогне.
Можем да я използваме, за да открием братята ми.
И си сигурна, че вещицата не е вкъщи? Не.
И какво значение има?
Само ще се промъкнем вътре колкото да използваме казана й.
Добре.
Знаеш ли къде е?
Да. Южното тресавище.
Макинтош, МакГуфин и Дингуол.
Онези, които искаха да се оженят за теб?
Сега разбираш защо искам да управлявам сама.
Предполагам те са твои братя.
Да. Какво имат предвид да правим с тях?
Чакахме достатъчно дълго.
Защото Мерида се провали
да се откаже от короната си по собствена воля,
нямаме друг избор освен да я вземем от нея..
и да я накажем за предателството й
в края на деня, скъпите й братя...
ще бъдат екзекутирани.
Така че те ще умрат заради мен.
Това...това не е вярно. Все още можем да ги спасим.
Не, нямаме време да планираме уместно бягство!
Обещавам, ще намерим време да ги спасим от тази съдба.
Съдба.
Това е.
Има само един начин да спасим братята ми сега.
Трябва да променя съдбата им и се нуждая да го направиш за мен.
Това ритник ли беше, моя малка маймунке?
Благодаря ти, боже. Бях тотално изгладняла.
Единственото нещо, което това малкото изглежда иска
в момента е чиния с лучени кръгчета.
Изпълнявам точните заповеди на кмета
да те храня само с органично пораснали плодове.
Е, не е ли сладка сестра ми?
Върви!
Повярвай ми, ако някой знае какво е да си бременна
зад решетките, това съм аз.
Черният лебед.
На какво дължа тази чест?
Просто исках малко бъбрене.
Страхувам се, че не съм в настроение.
Предполагам бих могла да слушам.
Така че, кажи ми...
в каква беда искаш да се забъркаш?
Наяж се.
Мрачните не съдят.
Въпреки тези мазни лакомства,
знам, че това не е социален разговор.
Какво искаш?
Директно...Харесва ми. Погледни това.
Пръчката на чиракът.
Ти си единствената наоколо,
която е повлияна от магията на Мерлин и е живяла да разказва за това.
Оу, Мило е да бъдеш оценен.
Ако всичко върви по план, имам нужда от помощта ти.
Колко вълнуващо.
Нямам търпение да чуя какво предлагаш в замяна.
Свободата ти...
и защитата ми срещу Реджина
и всеки друг, който иска да те нарани.
Това означава ли, че Мрачният е тук да прави сделка?
Колко ужасно неоригинално.
Виждаш, че вярваш или не,
че пациентът с въже обича да говори,
и чувам, че си била много палава,
разкъсвайки сърцето на онова малко момиче, за да нараниш сърцето на сина ти
Кудос.
Тъмнина на следващо ниво. Добре сторено.
Мислиш, че ти е позволено да съдиш
след всичко, което си направила?
Не.
Но като човек, стигнал до края
на майчино предателство,
знам, че чувството на болка не изчезва.
То измъчва.
Така че забавлявай се с живот на възмущение и обида.
Той ще ми прости. Просто му е нужно време.
Дори след цялото време на света,
някои неща не могат да бъдат простени.
Не вярвам в това.
Убих Нийл.
Готова да целуне и да се гримира?
Сделка или не?
Имам собствени семейни проблеми.
Нямам нужда от твоите.
Опитвам да отворя нова страница.
И с малкото на път,
не бих искала да се замесвам
с някой с лошо влияние.
Но благодаря...
Ако това е всичко, бих искала да се връщам в килията си.
Ще ти трябва съюзник в този град...
може би не сега, но скоро.
Ще се върнеш за да приемеш сделката.
Не мисля, Ема.
Виждаш ли, разликата между мен и теб е...
Не искам да бъда сама.
Добре. Сметките са чисти.
Трябва да вървим сега.
Не, не, не. Съжалявам. Аз... аз не мога. Не мога да отида. Съжалявам.
Но магазинът ти е само на 100 ярда.
Не, съжалявам. Аз...
Не мога.
Направи го в гората и през мините...
Това не е просто да се върнеш
в магазина ти, нали?
Кракът ми.
Това ми напомня какво бях
когато избягах от войната на великаните...
Какъв продължих да бъда, когато станах Мрачният
и какъв страхливец все още съм.
Но ти си ми казвал защо си куцал преди...
защото си ходил в продължение на дни със счупен крак
само за да можеш да се върнеш при сина си.
Знаеш ли как кракът ми беше счупен първоначално?
Защото ти си го счупил
затова Белфайър не е израснал без баща.
Румпел, може да си направил много грешки в живота си,
но това не е една от тях.
Винаги съм виждала мъжа зад звяра, ясно?
Но сега... сега виждам и нещо друго...
Герой.
А ти...просто трябва да се научиш също да го виждаш.
Ъх...
Ух, къде се научи да правиш това?
Когато бях ей толкова мъничък дявол.
Отказах да повярвам, че лъкът е само нещо,
което майка ми заключваше за къдриците ми.
Баща ми беше съгласен.
Той казваше, че да се научиш да се бориш е съществено
в сравнение с това дали си облечен с рокля или фуста.
Беше умен човек, Крал Фергюс.
Иска ми се баща ми да ме беше подкрепил в приключенията ми.
Той не просто ме подкрепяше.
Той ми преподаде всичко, което исках да знам за стрелянето...
Казваше ми "момиче, ако запомниш
за какво се бориш,
никога няма да пропуснеш целта си."
Изглежда, това е бил добър съвет.
Да.
Сега, готова ли е отварата ми?
Да, във връзка с това,
знаеш ли какво ще направи тази отвара с теб?
Мислиш ли, че щях да те помоля да я направиш, ако не знаех?
Но тя ще те превърне в...мечка.
Не, тя променя съдбата.
Магията на Мор`ду, така я наричат.
Легенда разказва, че вещица я използвала,
за да промени съдбата на принц,
давайки му силата на десетима мъже.
Тъй че ти мислиш, че ако те превърне в мечка,
ще те направи достатъчно силна, за да спасиш братята си?
Знам, че ще се получи.
Това не е първият път, в който виждам магия в действие.
Но, Мерида, ти нямаш нужда от магия, за да промениш съдбата.
От къде знаеш?
Просто гледах как забиваш стрелите
без да ти мигне окото.
Можеш да направиш своя собствена съдба.
Всичко, от което имаш нужда, са остроумието и лъка ти.
Е, това не е ли по-добър начин да докажеш на клановете,
че си струва да си тяхна кралица?
Опасявам се, че тук грешиш, госпожичке.
Добре, хайде.
Виждаш ли? Знаех си, че можеш да го направиш?
Трябваше да знам по-добре вместо да споря с теб до сега.
Тук.
Сега, за какво дойдохме тук?
Казах на Мрачният, че няма да си достатъчно луда да търсиш подслон
в собствения си магазин, но тя каза, че няма да си способен да устоиш
привличането на магията ти.
Мерида, ти... не трябва да правиш това.
Не, опитах се да се боря срещу това, но не можах.
Сега нейната съдба е в твои ръце.
Какво, по дяволите, отнема толкова време?
Търпение, пирате.
Ако тези магически книги са верни,
толкова скоро колкото Артур постави Пурпурната корона в казана,
той ще има възможност да направи контакт с Мерлин.
Тогава ще говорим с него преди да се усетиш.
- Дейвид, кажи ни всичко. - И вие ще помогнете?
След всичко, което направи за нас,това е най-малкото, което мога да направя.
Какво чакаш?
Може би е най-добре да направя това сам.
Обратно в Камелот, Мерлин ми достави своите пророчества
от вътрешността на дървото.
Но се опасявам, че той ми ги достави, когато бях сам.
Това е твърде важно да рискуваме.
Хайде, да го оставим насаме.
Проработи ли?
Страхувам се, че не.
Помислих, че магията започва да прави контакт и тогава...
просто пропадна.
Спри ме, страхливецо.
Бъди героят, от който всички имаме нужда.
Аз..не мога.
Аз...Съжалявам, Бел.
Не, аз съжалявам...
за това, което правя.
Добре.
Хайде. Тя няма да остане припаднала за дълго.
Какво беше това?
Не можем да избягаме от стрелите й,
но има място, на което ще бъдем в безопасност.
Предай отварата.
Защо ти трябва магия да спасиш братята си?
Кажи ми или това приключва в скалите.
Добре, щом трябва да знаеш.
Не отдавна, ДънБрох беше атакуван.
Беше враг от друга земя.
Баща ми се биеше рамо до рамо
с всички кланове, и аз бях с него.
Когато ни докара до победа,
Видях главният рицар да стои зад него,
повдигайки меча си-
Баща ми не виждаше рицаря.
Това ми дойде в повече.
Имах враг пред погледа си.
Сложих стрела, изпънах тетивата,
поех си въздух, успокоих ръката си
и позволих на стрелата да полети.
Но пропуснах.
И рицарят разсече баща ми.
Баща ми е мъртъв заради мен.
Не, не е по твоя вина.
Какво знаеш ти за това?
Загубих майка си във войната на великаните.
Също обвинявах себе си,
докато накрая не осъзнах истината.
Не беше моя вината.
Простих си.
Трябва да се научиш да правиш същото.
Не мога.
Клановете изгубиха вяра в мен в онзи ден.
Затова не мислят, че мога да предвождам.
Сега, мога ли да получа отварата или не?
Благодаря.
Сега нека сритаме малко задници.
Какво..Къде отиваме?
Единственото място, където ще бъдем в безопасност от Ема
и треперещия й приятел.
Почакай. Отвеждаш ни от Сторибрук.
Това е анти-трансформираща пудра.
Ще ни предпази от всякакви негативни ефекти
от преминаването на границата на града.
Не, не, не можем да напуснем,
не и докато има още хора, за които ни е грижа в този град.
Бел, знам какво е да си Мрачният.
Познавам Ема по-добре отколкото тя познава себе си.
Ще продължи да идва, докато не получи това, което иска.
Е, ще я спрем заедно.
- Виждаш ли какво се случва там? - Да.
Не можах дори да те предпазя от Мерида.
Румпел, спри колата.
Какво?
Сега!
Бел!
Бел, Бел. Какво правиш?
Върни се в колата.
Не.
Моля те.
Не.
Знаеш, бягането никога не прави никого герой, нали?
Е, не разбираш ли?
Не съм герой.
Е, преди беше смел.
Кога? През първата война на великаните?
Позволи ми да ти кажа истината за този ден.
Аз не...осакатих себе си, за да се върна при сина си.
Направих го, защото бях изплашен.
Румпел.
Присъединих се в армията, за да докажа, че не бях страхливец.
Но когато виждах ранените,
които се връщаха от фронтовата линия...
Не исках да умра.
Аз съм страхливец, Бел.
И това никога няма да се промени.
Моля те, върни се в колата, а?
Това е единственият начин, по който знам как да те предпазя.
Хайде, хайде.
Пази себе си, ако разбираш.
- Не. - Не.
Бел.
Трябваше да си последвал твоят малък сладур
през линията на града.
Добре.
Той не ми е сладур и не съм изплашена от теб.
Ах, а трябва да си,
защото сега Мрачният не давани никакви шансове.
Накара ме да изпия това.
Хора, днес ние затвърждаваме властта на нашите 3 клана.
С братята на Мерида, отстранени от пътя, и покриването на Мерида
ДънБрох изисква тронът да бъде заличен!
Не, ако мога и аз да кажа нещо.
Мерида?
Пусни братята ми,
освен ако не искаш да приключиш...
Ти и каква армия?
Тази.
Само почакай.
В един момент много много ще съжаляваш.
Забърка ли я вярно?
Да.
Но забърках отварата с вода.
Какво?
На какво си играеш? Къде е истинската отвара?
Ти победи клановете с магия,
хората все още няма да те последват.
Трябва да ги победиш като кралица.
Ако искаше да ми дадеш урок,
трябваше да го направиш преди да бъдем обградени.
Знаех, че няма да се изправиш пред страха си
преди да бъдеш оставена без избор.
Знам, че можеш да го направиш.
Достатъчно, Мерида!
Единственият начин ти и братята ти да преживеете този ден
е ако абдикирате короната си.
След всичко, което направи баща ми
да възцари мир между клановете, никога!
Кланът ДънБрох е лидерът по право на четирите клана,
и аз съм единствената кралица по право!
Тогава не ни оставяш избор.
Огън.
Не.
Видяхте какво мога да направя с една стрела.
Наистина ли искате да видите какво мога да правя с меч?
Сега ги пуснете!
И ти ли?
Имаш късмет, че някой някога ме научи на стойността на милостта.
Здравейте, скъпи.
Добре. Добре. Всичко ще бъде добре.
Майка ще бъде толкова щастлива да ви види.
Аах!
Мерида, слушай ме!
Не го прави!
Не, не! Тя ще те убие!
Румпел, бягай!
Не, Бел!
Този път няма да бягам.
Не!
Върви!
Не, не.
Направи най-лошото от теб.
Как...
От къде знаеш, че това ще я преобрази обратно?
Не знаех.
Знаех, че го имаш в теб.
Ти ме спаси.
Всъщност...
мисля, че ти спаси мен.
Сигурна ли си, че не мога да помогна с мисията на приятелите ти?
Това е най-малкото, което мога да направя.
Не. Благодаря за предложението,
но кралството ти се нуждае от своята кралица сега.
Какво ще правиш с мъжа, който обичаш... или обичаше?
Още не знам.
Всичко, което мога да направя, е да се надявам, че ще се върна вкъщи
и ще намеря начин да го спася.
Но, успешно или не, знам едно нещо...
Няма да се предам.
Не ми изглеждаш от онзи тип, който се отказва.
Добре, аз...Надявам се пътищата ни да се пресекат отново.
Благодаря, Бел...
за всичко.
Хайде.
-
Всичко наред ли е.
Ти ми кажи.
Имам най-странното усещане за дежа ву сега.
Знаеш, че винаги съм искал да опитам едно от тези.
Последният път, когато имах шанс,
беше в ръцете на малко момиче с лепкави пръсти.
Недей.
Съжалявам.
Ти.
Ти помниш.
Е, поласкан съм.
Ти беше портиерът...
в кино салона, когато бях хлапе.
Как е възможно?
Тогава ти все още беше забит в дървото.
Няма значение как ти пращах съобщение.
Това, което е важно... Помниш ли какво казвах?
Казваше нещо за Екскалибур,
и ми каза...
че един ден,
би имала възможност
да извадиш Екскалибур от неговия камък.
Е, мразя да те разочаровам. Някой ме изпревари в това.
Може би, но мечът ще се върне там, откъдето е дошъл
И сега, когато тъмнината е в теб,
е по-важно от всякога
да обърнеш внимание на остатъка от предупреждението ми.
Остави Екскалибур.
Вярата на всеки, който обичаш, лежи на това.
Той ме победи честно и почтено.
Бях започнала да се притеснявам.
За момент помислих, че ще трябва
да те довлека тук долу сама.
Не. Героя никога не бяга от проблемите си.
Сега...
като бившия Мрачен
знам, че няма да спреш да опустошаваш
докато не извадя този меч от този камък.
Добре. Разбираме се.
И също така знам, че
няма да можеш да устоиш да сключим сделка.
Така че какво, ако извадя Екскалибур
в замяна за сърцето на Мерида?
И братята ми...Искам да знам какво е станало с тях.
Наистина ли мислиш, че си в позиция да правиш сделки?
Точно това мисля.
Бях приключила с това така или иначе.
А братята й?
Те са добре,
в безопасност и благодат от страна на майка й.
- Сега се заеми с това! - Чакай.
Какво се случва, ако той не може да го извади от камъка?
Тогава ще метеш останките му от пода.
Беше негова прислужница веднъж.
Бел...
просто в случай, че това не проработи,
искам да знаеш, че съжалявам за всичко.
Ако трябваше да го направя отново,
бих се уверил, че щях да съм мъжа, който заслужаваше
още от самото начало...
и бих променил всичко за теб.
Никога не е твърде късно.
Добре, добре.
Сделката си е сделка.
Сега, може да имаш Екскалибур,
но си направила една грешка във всичко това...
една ужасна грешка.
Трябваше да ме превърнеш в герой.
Има герои навсякъде в този град,
и никой от тях не е в състояние да ме спре вече.
Е, това е защото никой от тях...
не съм аз.
Ти си проверила тази магия дузина пъти, Реджина.
Е, направих всичко точно.
Артур трябва да може да говори с Мерлин.
Освен, ако той не иска.
Пурпурната корона.
Артур я хвърли в огъня.
Той саботира магията.
Излъга ни.
Предполагам, той не е бил наясно, че магическите гъби не горят.
Но защо той не би искал да ни свърже с Мерлин?
Трябва да говорим с Мерлин сега повече от всякога.
За жалост, ни трябва някой, който да е избран от него.
Чиракът е мъртъв. Нямаме опции, скъпа.
Всъщност не сме.
Има друг човек в Сторибрук,
който е бил избран от Мерлин...авторът.
- Сигурен ли си, че си готов за това? - Добре съм, мамо.
Просто защото знам, че преживя доста.
Човекът, който изтръгна сърцето на Вайалит, не е майка ми.
Но Ема е още някъде там,
и ще направя всичко необходимо да я върна обратно.
Можеш да направиш това, младежо.
Мерлин?
Ако получаваш това съобщение,
тогава нещата са по-зле отколкото се опасявах.
Не вярвам в това.
Получаваме гласовата поща на Мерлин?
Има само един човек,
който може да ви помогне да победите Мрачният сега.
Името й е Нимуе.
Коя е Нимуе.
Ако искате да разрушите тъмнината, тогава трябва да...
Не. Мрачният вече ме намери.
Какво, по дяволите, му причини Ема?
Synced and corrected by Octavia - www.addic7ed.com -