Досега в „Живите мъртви“...
Знам, че сте уплашени
Стената ще ги държи заедно.
Можеш ли?
Няма за знам какво се е случило
Ще трябва да живея с това.
Останалите, те ще се върнат.
Те ще се върнат.
Ти искаш да я оставиш навън?
Тя е твоя приятелка.
Моя приятелка.
Или поне беше такава преди
Трябва да защитиш всеки ...
... за да създадеш мир.
Благодаря ти.
Хей, дръж.
По дяволите. Казах дръж.
Инид?
Инид.
Какво правиш тук?
Има друга бутилка с вода в ъгъла.
Вземи я и си върви.
Няма ли да ми отговориш?
Не.
Какво стана в Александрия?
Чухме този звук.
Стрелбата.
Инид.
Стана това, което се случва винаги.
Хората умряха.
Стадото проби през стените?
Какво стадо?
Мъртвите.
Те излязоха от кариерата по-рано.
Ние ги хванахме, но този звук, сирената
Какво беше това?
Бяха хора.
Трябва да си вървиш.
Съпругата ми,
Маги,
тя добре ли е?
Инид?
Добре ли е Маги?
Отговори ми!
Инид.
Инид!
Инид.
Хей, Инид!
Инид!
Морган.
Добро утро.
Не сме говорили. Трябва да го направим.
По късно, ОК?
Добре.
Не трябва да стойш тук горе толкова много.
Няма да стоя.
От тази посока трябва да се приберат.
Ако той даде сигнал, ще бъде от там.
Да.
Или той ... няма да бъде.
Когато сме навън,
Никога не е лесно, никога не е просто.
Винаги е борба.
Но сме се връщали от по-трудни места.
От по-далеч.
Глен, Деръл, Ейбрахам и Саша, те също.
Може би ние на чакаме от тях да се върнат.
Трябва да започнем да планираме как да разкараме ходещите.
Ние имаме храна и вода за известно време
а стените са здрави.
Не е нужно да бързаме.
За да го обмислим както трябва.
Да разчистим, за да могат да се върнат.
Видях Джудит в къщата онзи ден.
Тя е започнала ..
Започнала е да изглежда като Лори.
- Да. - Направи ме щастлива.
Мен също.
Тате.
Пистолети ще са малко по-добре за първия ти път.
Поставя се пълнителя, зарежда се.
Пуска се предпазителя.
Това нещо е лесно, нали, татко?
Да. Изважда се пълнителя.
- Изпразва се цевта. Видя ли? - Да.
Ако има някой пред теб, и той има оръжие.
Ти ще бъдеш изплашен. Ще бъдеш.
Тялото ти ще е напрегнато, и няма да има време за мислене.
Ти трябва само да дръпнеш спусъка когато е пред теб
Но ще пропуснеш
и ще си мъртъв
Трябва да го погледнеш в очите
Трябва да си достатъчно силен, да изчакаш твоя момент.
Може ли и аз ...
Хей, пръста ти не трябва да докосва спусъка
докато не си готов да стреляш.
Задръж този за теб.
За да усетиш какво е да носят един наоколо.
Мога ли да стрелям?
Може би долу по ходещите?
Не, където са те
стената е здрава
но имаме късмет, че ходещите са навън.
Не искаме да ги съберем всички на едно място.
А ако го направя в центъра на града.
Тогава звукът ще се пръсне във всички посоки.
Или можем да използваме заглушител, или нещо такова.
Но...
Вероятно не искате да хабим куршуми точно сега, а?
Просто искам да науча повече.
Ще научиш.
Хей. Извинявай.
Аз правех ..
Искаш ли малко овесена каша?
Благодаря ти. Аз съм .... аз съм добре.
Дойде до вратата. Какво става?
Искаш да ти погледна ръката?
Не, не съм тук за ...
Добре съм.
Можеш да ми кажеш ако не си.
Морган.
Може ли да поговорим сега?
Аха.
Какво става?
Когато се връщах ..
Опитах се да се отрежа стадото с караваната.
За да задържа ходещите далеч.
Но петима с "W" на челата
ме спряха
Те опитаха да ме убият, стреляха по караваната.
Сега Каръл каза, че те е видяла.
Но ти не си убил тези хора.
Остави ли някой от тях да си тръгне?
Да, оставих.
Не исках да убия пет човека, не трябваше да го правя.
Те изгориха хората живи.
Да.
Защо не уби мен, Рик,
в общината?
Хвърлих нож по теб. Аз те намушках.
Е, защо не ме уби?
Беше ли защото аз те спасих след болницата?
Причина е, че знаех кой си.
Обратно там бих убил теб и сина ти веднага щом те видя.
И опитах.
Но ти, ти ме остави жив.
И тогава за бях там да помогна на Деръл и Агон.
Виж... ако не бях там ...
ако те бяха умрели ...
Може би тези вълци не биха били в състояние да се върна тук.
Вече не знам кое е правилно.
Защото не исках да убия тези хора.
Видях какво направиха, как продължаваха.
Знаех, че мога да го прекратя.
Но също знам, че хората могат да се променят.
Защото всеки който седи тук се промени.
Всеки живот е ценен.
И тази идея... тази идея ме промени.
Тя ме върна обратно и ме държи жив.
Аз просто не мисля, че ще бъде лесно.
- Не е лесно. - Не съм го казал ..
Аз... аз знам.
И аз съм мислил да оставя тази идея.
Но не го искам.
Може да се наложи.
Нещата не са толкова прости, като четири думи.
Аз не мисля, че някога са били.
Мислите ли, че аз не съм за това място?
Това което правим сега,
наистина ли мислиш, че можеш да го направиш
без да си изцапаш ръцете с кръв?
Не знам.
Ако можем по някакъв начин да излезем извън стените,
и да се върнем при автомобили в кариерата,
бихме могли да ги използваме да ги отвличим.
Ще създаде повече наблюдателни точки.
С координира стрелбата с оръжие и сигнални ракети
също ще ги държи в желаната посока.
Ще се нуждаем от всички наши хора на това.
Карл, Тара, Росита, Карол.
А останалите?
Е, ще ги държим настрана от това засега.
Наистина?
Ако има време да включим хората, разбира се.
Но няма възможност да си починем.
Наистина?
Ние сме заедно е това.
И в момента си почиваме.
Всичко друго е само оправдания.
Диана.
Рик.
Какво е това?
Плановете за разширяване.
Имаме някои други неща точно сега.
Знам.
Те са за това, което ще стане с Александрия след това.
По един или друг начин,
това ще се случи, след това.
Сега, когато острието влезе, не го издърпате обратно.
- То ще заяде. - Заяде?
Подобно на брадва при рязане на дърво.
По-лесно е да се забие нож в костта, отколкото да се извади.
Тогава какво трябва да правим?
Трябва да плъзнете мачетето надолу през раната.
С едно движение.
ОК, лесно ще го прекарате през костта ето така.
Ясно ли е?
Хей!
Аз съм новак с голямо острие,
а около мен има хора по сандали.
Вярно е. Затова хващай дръжката.
Защо си толкова уплашен?
Така ще умрем.
Умирането е лесно.
Ако всички спрат. Ти умираш.
Хората около теб умират,
това е трудната част.
ОК? Защото ти продължаваш да живееш,
знаейки, че тях ги няма
а ти все още си тук.
Това трябва да те плаши,
знаейки, че не си направили всичко за да ги задържи тук.
Твърде разстроен, за да продължиш?
Има нещо, което те плаши
или ще продължим урока?
Нека да опитаме отново.
Тихо!
Какво по дяволите правиш?
Тихо!
Връщам те у дома.
Аз не те познавам.
Защо ми даде вода?
Аз имах, а ти се нуждаеше.
Това не ни прави приятели.
Ние не сме прияели. Правя го заради Маги.
Жена ти?
Тя нямаше да те изостави.
И няма да ми прости ако те изоставя.
Така че да вървим.
Аз не бях приятелка с жена ти.
Не искам да водим този разговор.
Аз няма да те оставя тук.
Тръгваме сега.
Не.
Дай ми пистолета, Инид.
Обрърни се и си тръгвай.
Ти няма да натиснеш спусъка.
Ще го направя ако ме принудиш.
Да вървим.
Задник.
Насочвате пистолет към мен, а аз съм задник?
Да вървим.
Навън и надолу по алеята.
Ще излезем на пътя. Трябва ни видимост.
Защо?
Защото половината стадо е пръснато
и е тръгнало към нашия дом.
Предполагам, че си пропуснала това.
Да вървим.
Изглеждаш като някой, който се нуждаеш от помощ.
Знаеш ли, мисля, че можем да направим подпора за това нещо.
Какво?
Нислиш, че жена ти не би искала да го убия?
Можем да ги използваме да ги разсее.
Има резервоар за хелий в тези храсти.
Повече балони, повече string.
Това не означава нищо, колкото и дълго да продължим така.
Знаеш ли, уплаши до смърт хората, когато те видях за първи път.
Знам.
Уплаши всички, дори и мен.
С тази брада.
Начинът, по който гледаше
като че ли виждаш неща, които ние не ...
скрити в ъглите.
От там където си.
Нещата се движеха бавно тук.
И тогава всичко започна да се движат бързо.
Твърде бързо.
Но ти не се отказа от нас.
Кой останахте вкъщи?
Това не е мой дом.
Аз живеех в Оливия.
Но бях сама.
Сираче на ходещите.
Аз също.
Вероятно.
Просто това,което се случи.
Разбрах,че те е страх.
Не съм уплашен.
О,да.Си!
Не искаш отново да преживееш загуба,
затова се предаваш и казваш 'Просто се случва'.
-Нямам нужда от мъдрости. -Да,мисля че имаш.
Почиташ загиналите,като продължаваш.
Дори когато си уплашен.
Живееш,защото те не са успели.
Мислиш,че родителите биха искали
да се размотаваш с оръжие,понеже се страхуваш?
Ние не трябва да говорим.
Глупости.
Боже.
Спри.
Казах да спреш.
Какъв е смисълът?
Светът се опитва да загине.
Би трябвало да му го позволим.
Не.
Грешиш.
Не можем да оставим светът да си отиде.
И съм сигурен,че няма да те оставя и ти да умреш.
Сигурен съм,че жена ти ще ти прости.
Вече не е за нея.
Виж,стените са още вдигнати.
Къщите също са си там.
Ще намерим останалите.
Ок?
Какво по дяволите?
Спенсър.
Ей,Спенсър,върни се!
Тара.
Спенсър.
Спенсър,веднага се върни.
Спенсър. Спенсър,мърдай!
Давай! Продължавай да се движиш!
- Побързай! - Юджийн ...
кажи на Маги и Розита да започнат да стрелят.
- Какво? - Просто го направи.
- Тара, мисля че не мога... - Просто го направи.
Спенсър, хайде!
Гадост.
Тара!Почти не умря,заради тези хора.
Какво?
Какво по дяволите правеше?
Загубих си проклетата обувка. Гадост.
Какво беше това?
Опитах се да помогна.Исках да взема кола и да ги отпратя.
Някога изкачвал ли си се ?
Искаш да помогнеш?Не ни принуждавай да идваме да те спасяваме.
Имаш идея,идваш при мен.
Слушаш ли ме?
Всичко ок ли е?
Той е спасен.
Всичко е наред.
Да
Явно не ти дава много вяра.
Имам вяра.
Е,налага се,нали?
Не се налага. Това е избор.
Ти също трябва.
Ще ми кажеш ли,защо ти тук,по това време?
Колко добре сме заредени с антибиотици?
Добре сме.
Трябва да превържа раната,
но не знам дали е възпалена.
Не искам да набя лекарство напразно.
ФВоПП'РС.
Треска,затоплено,гной, болка,зачервено...
ъм...
Кажи ми какво е.
Подуване.
Нека погледнем ръката ти.
Не дойдох сутринта
Защото не исках да те въвличам с нещо
в което може да не искаш да се намесваш.
В тайна.
Не е раната ми.
-Здрасти. -Здравей.
Знам,че тъкмо се погрижи за Джудит,
но имат нужда от помощ по наблюдаващите места
след случилото се със Спенсър. Ще можеш ли...?
О,да,няма проблем.
Освен ако не искаш да взема смяната ти.
Не,искам да съм там.
Дори с всички онези навън?
Може да се види всичко. Дори и отвътре.
Ам,нека само заключа тези.
-Ще ми дадеш ли секунда? -Мхм.
-Искаш ли да влезеш? -Да.
Карол?
Карол.
Какво,сам?
Сам?
Какво става ако не можеш да живееш с това?
Казах ти,ще те изяде.
Можеш ли да слезеш долу? Едва те чувам.
Хората, които дойдоха,
бяха те чудовища?
Дали баща ми се превърна в един от тях?
Какво?
Ако убиваш хора,
превръщаш ли се в чудовище?
Единственото нещо, което ви предпазва от това да се превърне в чудовище е убиван
- Благодяря ти за това. - О, няма проблеми.
- Да. - Сбогом.
Кого криеш в тази килия?
Хей, виждал ли си Денис?
Не.
Ще се върна обратно.
Хей.
Съжалявам за преди.
- Аз бях .. - Той е глупак, знаем го.
Исках да кажа, че не беше нужно да го правиш.
Знам.
Можеше да умреш.
Искам да кажа, бих искал да кажа, че мислех за това,
но не съм.
Затова ли го направи?
Не мисли за това?
Не,това е начинът при нас.
Един с друг сме,нали?
Рик,ти спаси сина ми.
Благодаря ти.
Благодаря Тара.
Вече го направих.
Сега ти благодаря.
Направеното от Спенсър бе глупаво.
Не мога да го оборя.
-Поне е опитал. -Не това е смисълът.
Трябваше да опитам.
Имаше шанс.
Как така?
Когато бродещите тръгнаха към него,имаше възможност
Можех да скоча и избягам, щях да се отърва.
Щях да използвам кола,
да се скрия,докато бродещите отминат.
Ако бях направил това, Спенсър щеше да е мъртъв.
Но не го направи.
Защо?
Помогнах му,защото е твой син.
Грешен отговор.
Това е Глен. Това е Глен.