Жертвата е Лин Дюхърст.
Вече търсим сериен престъпник.
Клеър?
Помниш ли Нийл Акройд? От училище.
Не се сме се виждали от гимназията.
Лин Дюхърст. Изнасилил я със счупена бутилка и я обезобразил.
А сега ме обвиняват, че съм я удушила и обутилчила.
Откъде знаеш, че няма да ти вгорча живота?
Какво искаш? - По 1000 паунда на месец. - Не мога, Вики!
Тя ми съсипа живота. Тя е недосегаема.
Свали си предпазния колан. Пристигнахме.
Тук сме.
Насам.
Значи си му казал? Можеше да не казваш нищо.
Не ме оставяше, все питаше. - А каза ли му останалото?
И си инжектираше боклуци във вените?
Не, естествено, че не съм.
Нали знаеш, че ще го повтори в училище?
Това е Илинка.
Илинка, това е Даниъл.
Кажи "здравей".
Здравей.
А това е Клеър. - Здравей.
Седни.
Не говори английски.
Чай. Искаш ли чай? - Току-що сварих вода в чайника.
Чудесно.
Чай?
Много сте любезна.
Илинка дойде в участъка тази сутрин - усмихни се -
избягала от къща на ул. "Певерил Лейн",
където е била държана в плен
заедно с 21 други жени, жертва на трафик от Хърватия.
Шегуваш се!
Местена от една къща в друга над 4 години.
Бяха по 8 в стая на последното място.
Работила е 6 дни по 10 часа срещу 10 паунда седмично
в бисквитена фабрика "Боуен" в Растрик.
Това е... - Робство, да.
Първо се свързах с преводач - отне три седмици -
после със спомагателното звено, със звеното по трафика в Шефийлд
и ги измъкнахме, жените.
Единственият проблем сега е къде да ги настаним.
Успях да вкарам десетина в убежище в Хъдърсфийлд,
шест отидоха в хостел в Лийдс, а пет останаха в мисията,
в очакване съветът да уреди полетите им за вкъщи,
а Илинка ще остане у...
Уини? Здрасти, Катрин е. Искаш ли да наминеш?
Да, тя е тук.
Сложила съм чайника, Уини. Чао.
Мислех, че Уини е полякиня.
Югославянка, била е де.
Какво има?
Казал е на Раян, че съм алкохоличка.
Не беше така просто, както опитах да обясня.
На девет години е, а той му казва работи, напълно излишни.
Той попита. Той употреби думата "алкохоличка".
Стига бе?
Не знаех какво да отговоря. - Кога е станало?
Миналата седмица. Когато бяхте в хосписа, когато Хелън почина.
Ами, кажи му, че е станало недоразумение,
че си сбъркал и не е алкохоличка.
Но това... Това е лъжа.
Ще си помисли, че съм такъв, който си измисля.
Не, ще си помисли, че си сбъркал.
Не е тъп. Дори напротив.
Много е умен, много прозорлив.
И веднага ще разбере, че говоря дивотии, извинете,
а това още повече ще утвърди факта, че е...
Била алкохоличка.
Само аз съм!
Влизай, Уини.
Къде е тя?
Бедничката! Какво ти се е случило?
Искам да говоря със семейството си. Трябва ми телефон.
Може да дойдеш в моята къща. Ще ползваш моя телефон.
Полицайката беше много любезна с мен.
Само за две-три нощи,
докато звеното по трафика натъкми нещо. Тя го знае.
Казва, че си много мила.
Ще се погрижим за теб, драга моя.
Аз пък казвам, че си чудесна,
стига да си на кеф,
ако ли не, си като таралеж в гащите.
Пак не сте изгасили осветлението в банята.
Неговата спалня свети, нейната - също. - Пак ще се кача горе!
Но не си там сега! Кой я остави? - Той.
И какво от това? Не си намирам калкулатора.
Не си сипвай толкова зърнена закуска, щом няма да я ядеш!
Всичко струва пари, а те не растат по дърветата!
Той трябва да се успокои.
Не трябва да се успокоявам!
Не бива да съм заобиколен от хора, които ме прееба...
Които ме дразнят непрекъснато.
Чао.
Какво му става?
Бог знае.
Заради убиеца, дето убива проститутки.
Трудна работа, предполагам. Не знам.
Няма нужда да си го изкарва на нас.
"В Кардейл в Западен Йоркшир
полицейските началници призоваха обществеността да удвои бдителността си,
след свързването на убийствата на три жени в областта
през последните пет месеца."
Катрин, няма да обикаляш "от къща на къща", нали?
Не. Ще е неетично,
нали съм основен заподозрян и прочие. - Само проверявам.
Те ще обикалят "от къща на къща",
та освен ако не намериш още служители,
ще арестувам 15-годишен от гимназия "Солтър Хебъл"
за разпространение на скънк зад научния комплекс. - Добре.
Добро утро. - Добро утро.
Добро утро.
Знаеш ли как се отглежда?
Не знаеш и не те е грижа, знам.
Но все пак ще ти обясня,
защото никога не се знае, може да имаш проблясъци.
Намират дълга кооперация, изтръгват всичко -
включително банята, вградените елементи и обзавеждането -
и претъпкват цялото място с конопени растения.
После наемат множество незаконни имигранти - казвам "наемат",
ползвайки думата свободно - да хвърлят купища доста неприятни,
незаконни химикали върху тях, за да растат по-бързо.
Не само това.
След като изкъртят банята
и няма къде да ходят по нужда,
се изхождат сред растенията.
Наистина го правят.
С това си имаш работа.
Това раздаваш.
Човешки фекалии.
Качвай се, идиот.
Катрин?
Шефе.
Заета ли си?
Не.
Добре. Току-що чух и реших, че ще искаш да знаеш,
министерството е дало разрешение на Томи Лий Ройс
да присъства на погребението на майка си утре
в крематориума в Еланд.
Току-що чух, преди малко,
реших, че заслужаваш да разбереш предварително,
преди да го видиш по новините или във вестниците.
"Оранжеви моркови и кремави репи,
червенеещи домати, зелени нявга били.
Кафяви кортофи на купчинки.
Отдолу на тъмно целината спи.
Ябълките са узрели, а сливите - червени.
В пухено легло спят бобчетата."
Сядайте.
Приятно ми е да ви представя тази сутрин
нов член на персонала.
Г-ца Уийланд е изминала целия път от Линлитгоу в Шотландия,
за да поеме длъжността помощник-учител от г-жа Етерингтън,
и съм убедена, че всички ще искате заедно с мен
да я приветствате топло и сърдечно за добре дошла.
Едно, две, три.
Добре дошли в нашето училище, г-це Уийланд!
Благодаря, радвам се да бъда тук.
Това одобрена практика ли е?
За да изкараш хората от леглата, да.
Харесва ли ти работата?
Не обикаляме само "от къща на къща". - Никога не изглеждаш щастлив.
Ако можеше да сложиш ръка на 1000 паунда, просто така,
какво щеше да направиш? - Питай баща ми. - Просто ще се изръси?
Милионер е,
така че едва ли. - Баща ти е милионер?
Фрашкан е с пари.
Леле!
А какво мисли за това, че си полицай?
Знаеш.
"Стотици милиони, похарчени за образованието й,
а тя иска да стане проклета полицайка."
Но не толкова учтиво.
Защо са ти 1000 паунда?
Сложно е.
И ти не си особено забавна, хлапе.
Погребението на майка ми е утре.
Така ли?
О, боже. Съжалявам. Нямах представа.
Не го рекламирам наляво-надясно. - Не бива да си на работа, Ан.
Ще се побъркам у дома.
Внезапно ли стана?
Имаше рак.
Съжалявам. Много.
Винаги може да си купиш лотариен билет.
Шегуваш се. - Не. - Сержантът? - Да. - Откъде знаеш?
Горкем го прочел преди да стане класифицирано.
Разпитвали са я, защото оставила заплашителни съобщения
на телефонния секретар на Лин Дюхърст дни преди да умре.
Затова не обикаля "от къща на къща".
Не може да върши нищо, свързано с разследването. - Откачено е. - Тъпо.
Дали? Все пак е Лин Дюхърст.
И какво от това? Удушила я и завряла счупена бутилка в... градинката й.
Не съм го казал. Казвам само, че са я разпитвали преди седмица,
а все още не са й вменили задължения по случая.
Затова тя единствена отиде на обиска вчера
със звеното по трафика. - На кой обиск? - Вчера! Съборила един с електрошок.
Трябва да си наострите ушите.
Ударили сте някого с електрошок, сержант? - Храната.
Да. Колко ти дължим?
2,25 паунда. - Какво беше усещането?
Хубаво, предвид че в един момент
насреща ти се задава мъжага с бейсболна бухалка,
а в следващия е проснат на пода и се тресе като желе.
Сержант, сержант, сержант!
Назад! Назад! Хвърли бухалката!
Електрошок.
Мамка му!
Очевидно, опитвах се да го уцеля в гърдестисите,
а не в семейното съкровище.
Разбирате,
когато размахваш бейсболна бухалка пред жена,
току-що обучена как да си служи с елекрошок,
си просиш за леко забавление.
Внимавай, Ан!
Сержантът е с бутилка в ръка, дръж си краката събрани.
Г-н Текели.
Излезете навън
и проверете горивото и водата на всички патрулки.
Съжалявам. Да не прекъсвам вечерята ви? Лош късмет.
И измийте устата си, докато сте там.
Ан, ще дойдеш в кабинета ми, скъпа? Трябва да ти кажа нещо. - Да.
По-чевръсто!
Беше само шега.
Никой, който е наред с акъла не го мисли.
Министерството пуска Томи Лий Ройс
за погребението на майка му,
което е утре.
Ще ти се обадят да ти кажат, но го чух
и реших, че трябва да научиш.
Ще бъде охраняван изкъсо, ще има въоръжен ескорт,
ще бъде с белезници през цялото време.
Направили са пълна оценка на риска
и ще следват процедура.
Ще влезе, ще излезе
и после ще го върнат в гадната малка килия в "Грейвсенд",
която ще обитава през следващите 500 години.
Къде?
Къде ще се състои погребението на майка му?
В Еланд.
Преди?
Не, след това. Късно следобед.
Добре. - Няма да го видиш.
Казах, че нямам нужда от помощ.
Напротив, скъпи.
Имаш нужда от всяка помощ с четенето.
Нямам, ако ще играя за "Манчестър Сити".
Казах й го. Бавно.
Стига бе?
Здрасти. - Здрасти.
Говори странно. - Странно по какъв начин?
Шотландка е. - Коя?
Новата му помощник-учителка. - Госпожица Уийланд.
Струва ми се, че се опитва да ти помогне,
затова се дръж добре с нея.
Мразя да чета.
Уини иска да се отбиеш, преди да си започнала да наливаш чай.
Не прави така, скъпи.
Само аз съм, Уини.
Ето я и нея. Катрин.
Благодаря, Катрин. - Как е тя?
Съвсем добре.
Хубаво, хубаво. Искала си да ме видиш?
Виж това.
Дрехите са на Аурелия. Моята приятелка.
Имала приятелка - Аурелия. - Аурелия Петрович.
Местили ги от една къща на друга на няколко месеца
едни хора, мъже, но винаги успявали да останат заедно,
тя и Аурелия, станали много близки.
Освен че работела във фабриката за бисквити, Аурелия... Те...
Карали я... - Да проституира?
Да. После един ден,
преди 12 или 13 седмици,
не се върнала
и оттогава не я е виждала.
А тези - изглежда напълно убедена в това -
са нейните дрехи.
На момичето, чиято самоличност не успяха да установят.
Тя казва, че не са имали много дрехи, никоя от тях.
Аурелия? - Петрович.
Добре. Кажи й,
че ще се наложи пак да се върнем в участъка
и да поговорим с екипа, разследващ убийствата.
Катрин иска да отидеш с нея в Сауърби Бридж,
за да разговаряте с хора, които разследват убийството.
В полицията? - Да. - Не, не, не, не.
Не иска да говори с полицията.
Защо? - Кнезевичи ще ме убият.
Казва, че Кнезевичи ще я убият.
Спомена тези "Кнезевичи" повече от веднъж.
Как? В каква връзка ги спомена?
Просто като заплаха.
Виждала ли е някого от тези Кнезевичи? Питай я.
Виждала ли си някой Кнезевич?
Не, но единият от тях идваше понякога в къщата да спи с Аурелия.
Какво? - Един от тях идвал в къщата да...
... работи с Аурелия.
Но тя никога не го е виждала.
Кои са те?
Халифакската мафия.
Естествено, че Кнезевичи се занимават с трафик на жени.
Точно по тяхната част.
Кажи й, че това е убийство,
Кнезевичи или не.
Всичко, до което се доберем за Кнезевичи
ще го докладваме.
Трябва да го направим за Аурелия
и то незабавно.
Не разбирам защо не ми позволяват да превеждам.
Такъв е протоколът, Уини.
Отписали са ме като малоумна.
Искаш ли да те изпратя до вкъщи?
Не, не, не, не.
Не, не.
Ще я почакам.
Горкото девойче.
Как ли се забъркват в такава каша?
Наистина ли искаш да знаеш?
Сега ти ме взимаш за малоумна.
Обещават им по-добър живот и работа.
После, когато пристигнат тук, им взимат паспортите и документите,
прибират им надниците,
разправят им, че ги изпращат у дома на семействата им
заедно с писмата, които пишат - което, разбира се, не правят -
а те нямат избор.
Излиза наяве месеци по-късно,
така и не получили отговор на писмата си.
А когато излезе наяве,
могат да направят много малко,
защото единствените хора, с които са общували
са трафикантите, довели ги първоначално, и помежду си.
Това е злодейство. - Да.
Е, щом добре знаеш, че Канезевичи го вършат,
защо не ги арестуваш? - О, Уини.
Те са умни, хитри копелета.
Едно е да знаеш, че някой върши нещо,
съвсем друго
да намериш доказателства, за да го арестуваш.
Как...
Как е избягала?
Била е в пуш пауза в бисквитена фабрика "Боуен".
Аз съм Илинка Морати, помогнете ми! Ако ме хванат, ще ме убият.
Моля ви, помогнете ми!
Трябва ни превод.
Обикновено не бягат,
защото нямат представа къде са,
не говорят английски и са ужасени.
На практика са в капан.
Знаят само къде живеят и къде работят.
Водят ги дотам и ги връщат с минибус всеки ден.
Само това знаят. Такъв е животът им.
Тя прескочила стената и бягала ли бягала.
Нямала е представа къде отива,
ако я бяха хванали, щяха да я пребият до синьо.
Сержант Кейууд.
Това ли е г-жа Бабич? - Уини.
Анди Шепърд, суперинтендант.
Много сме ти благодарни, Уини.
Разкрити ни бяха напълно нови следи.
Исках да ти благодаря. - За мен е удоволствие.
Може ли да поговорим?
Илинка е загрижена, че може да са я проследили,
тук, до участъка.
Как, сър? - Не знам,
позволи й да излезе навън за почивка, вчера следобед?
Да. - Смята, че е видяла кола,
изчезнала веднага щом шофьорът забелязал униформен.
Наистина? - Да.
Загрижена е, че ако се окаже права,
който и да е бил, ви е проследил,
когато си я закарала обратно у вас по-късно.
Мамка му. - Да.
Щях да забележа, щях да видя, ако някой ме следи.
Как може да си сигурна?
Не е като да си го очаквала, нали?
Стореното - сторено, по невнимание,
с най-добри намерения, убеден съм. - Не.
Нямаше къде другаде да я настаня.
Никъде другаде нямаше място.
Поставила си онази дребна дама отвън
в много уязвимо и опасно положение.
Ако е онзи, за когото го мислим, тези хора не си поплюват.
Ако решат, че Илинка ни е казала неща, които ще ги компрометират, ще я убият.
Ще хвърлят бензинова бомба по вратата, ще направят нещо.
Свързах се с обезопасяващия екип. Ще сложат аларма в къщата на Уини.
В момента пътуват натам, ще са там, когато се прибереш.
Няма да я предупреждавам, да не й изкарам акъла,
обясни на Уини какво правят
без да я тревожиш повече от необходимото. - Добре.
Направи си услуга, сержант.
Побързай с алибито за първите две убийства, за да те оневиним.
Никой не го прави, за да те изложи, Катрин.
Сложи отметки в кутийките. Всички знаем, че е безумие,
получи медал за храброст, гордост си за полицейската служба.
Всички знаем, че не си убийца.
Моля те, направи го.
Сър.
О, мамка му.
Добре ли си?
Татко? - Да.
Ще слезеш ли?
След малко.
Хората все питат за теб.
Ще ми се да не ги бяхме канили. - Да.
Е,
всички ще си отидат като мине утре.
после ще сме само ти и аз.
Съжалявам, че не винаги се разбираме,
защото те обичам, нали знаеш?
Гордея се с теб.
А аз се гордея с теб.
Уволних един младеж в работата онзи ден.
Не ми дава мира.
Какво е направил? - Допуснал грешка,
а после не се справи добре, та се наложи аз да оправям нещата,
затова му наредих да си ходи.
Е и?
Майка ти щеше да ме убеди да му дам още един шанс,
макар че вече му дадох доста.
Разбираш ли, майка ти никога не се отказваше, от никого.
Не преставаше да вижда доброто у хората.
Утре е погребението на майката на Томи Лий Ройс.
Ще го пуснат навън.
В Еланд.
Знам.
Алек се обади.
Семейният надзорник.
Трябваше да обикалям "от къща на къща" по ул. "Бейтман" сутринта.
В Кинг Крос. - Не биваше да те пращат на тази улица.
Не се боя от улицата.
Не се боя от него.
Не се боя от нищо.
Довиждане. Приятна вечер.
Карайте внимателно.
Знаеш къде съм.
Нощеска ще спя в оранжерията, така ще съм под ръка.
Не ставай глупава, ще замръзнеш.
Кажи й да поспи.
Катрин каза да спиш. - Не се тревожи... за нищо.
Ще й кажа, ще й кажа.
Съжалявам за това.
И ти да поспиш, госпожо.
Лека нощ. - Лека. - Заключи вратата.
Аз пък си помислих да я оставя широко отворена
и да сложа табела: "Трафикантите насам"!
Със стрелка.
Добре. Лека нощ, Илинка.
Лека.
Добро утро.
Добро утро, шефе.
Дойдох да те уведомя, че министерството
ти разреши да присъстваш на погребението на майка си.
Кога? - Днес.
Потегляме след половин час.
Ще те закара въоръжен ескорт.
През цялото време ще си с белезници. Ясно?
Дойде направо тук от съда, след като те осъдиха,
та предполагам имаш някакъв костюм?
Да, да.
Взеха ми го. - Погрижих се.
Ще ви оставя.
Добре ли си, синко?
Чай?
Видях бележката. Защо?
Не исках да те безпокоя.
Нямах предвид защо си оставила бележка.
А защо спиш в оранжерията?
Заради Уини. Сложиха аларма в къщата й снощи,
в случай че противен тип е проследил Илинка.
Та реших да ги наглеждам.
Никога не се спираш, а? - Не биваше да я водя тук.
Е, трябваше да остане някъде,
едва ли са я проследили, но
сглупих като не се сетих.
Излезе -
Нийл.
Смяната му в магазина започва в 6:30 часа.
Хубавичко си поговорих с него снощи.
Така ли му викате?
Казах му,
че имам минало.
Оказа се, че и той има.
Знам. - Знаеш ли?
Прибиран е в пияно и безпомощно състояние два пъти. Проверих го.
Едва ли е редно да го правиш. - Не е.
Не и за лична употреба. - Наказуемо е с уволнение. Не му казвай.
Защо не си ми казала, че знаеш?
Не знаех дали искаш да го чуеш или не.
Кога е станало? - Преди пет или шест години.
Тогава се е разпаднал бракът му.
Звучеше ужасно.
Имал е хубава, наистина хубава работа в строителното общество.
А после се забъркал с една жена...
А ти си чиста като сълза!
Защо си го проверила в системата? - Не знам, инстинктивно -
сепна се, когато си свалих якето и видя униформата.
Както и да е, нещата загрубели, тя започнала да го заплашва...
Да не е сварила зайчето му?
Не знам, но всичко излязло наяве.
Казала на жена му и децата, а той получил нервен срив.
Истински, сериозен нервен срив.
Не могъл да говори.
Загубил семейството си, къщата, работата, самоуважението. Всичко.
Започнал да пие,
вероятно тогава онова се е случило,
когато ударил дъното.
Сега пие ли? - Не. - Откъде знаеш? - Той ми каза.
Добър човек е, Катрин.
Винаги е бил.
По времето, когато е умряла
Аурелия Петрович живеела на ул. "Хиберния" 58 в Бууттаун.
Според Илинка, била 34-годишна.
Илинка ни каза още, че е от село, наречено Иванец
в Северна Хърватия и че има майка и сестра там.
Да се свържем с Европол.
Служителите им на място трябва да ни помогнат с издирването на семейството й.
Искам колкото може повече информация за семейството.
Кога за последен път са се свързвали с Аурелия? В подробности.
Адресът на ул. "Хиберния" е обезопасен като потенциално местопрестъпление,
криминолозите работят. Да видим какво ще изскочи.
Да разберем какви са резултатите от обиска на ул. "Певерил Лейн",
би трябвало да са сглобили пълни профили на намерените там жени,
което ще е съществено за нашето разследване.
Ако Аурелия е станала жертва на трафик, искам да знам кога, от кого
и какво е правила, откакто е стъпила в Обединеното кралство.
Кой е живеел на ул. "Хиберния" 58? Кой я е посещавал? Кой е собственикът?
"Няма да...
те моля... пак, Джордж...
каза... баба."
Баба не изглежда така, като дребна старица.
Щеше да строи момчето Джордж в две редици.
Как изглежда баба ти? - Тя е полицай. Жена.
Така ли?
Преследва отрепките, наркоманите и откачалките.
Ами другата ти баба?
Нямам друга. - Майката на баща ти.
Не говорим за баща ми. Както и да е...
Откъде знаете, че баба не е майката на баща ми?
Не съм ви казвал.
Вероятно съм налучкала, Раян.
Хайде, още малко. - Защо сте се нагласили?
Много те бива да отвличаш вниманието, а? - Бива ли ме? - Аха.
Нагласила съм се, защото ще ходя на погребение следобед.
И баба и леля Клеър ще ходят.
Така ли? Ще ходят ли?
И аз исках да отида, за да не идвам на училище,
но не ми разрешиха.
Значи и вие познавате Хелън? - Хелън?
Не.
Отивам на нечие друго погребение.
Чие?
Не си я познавал.
Казах: "Спри да се държиш като мухльо, тъпанар такъв.
Предприеми решителни действия.
Не позволявай да те тормозят така.
Ченге си, за бога, при това добро."
Съзнавам, че си играя с огъня,
понеже си полицай и други работи.
Ало?
Здрасти. Аз съм.
Права си.
Права си, трябва да я напусна. Трябваше да го направя преди години.
Ще отида следобеда.
Довечера, след работа,
ще си събера нещата и
край, ще й кажа.
После ще дойда у вас. Става ли?
Ами, да.
Да, разбира се.
Страхотно. - Е, сигурно изпитваш облекчение,
След като си взел решение. - Да, да, така е.
По кое време ще те видя? Да кажем около 19:30 часа?
Да. Да.
Ще сготвя.
Страхотно, чудесно.
Страхотно.
ОК.
Чао.
Ще има погребална служба, както е редно, в църквата.
Уредих датата. Това е.
Г-н Галагър. Извинете, Нев, че ви прекъсвам.
Исках само да ви кажа колко съжалявам.
Опитах да ви привлека вниманието на кремацията,
но явно много ви се беше струпало на главата и съзнавам,
че вероятно не ме искате тук, но исках да ви кажа, че съжалявам,
отново, за другата работа.
Шон.
Какво да те правя? А, младежо?
Кой е този?
Това е Шон
някой си, работи за Нев.
Лежал е вътре.
Мотаеше се из мисията, след като беше излязъл.
Хелън го вкара в правия път,
оттогава работи за Нев.
Балмфорт. Шон Балмфорт.
Какво?
Преди два дни отидох на ул. "Стоунироуд Лейн",
да предупредя момичетата да са по-бдителни, заради копелето,
дето ги върши каквито ги върши, а един бус се спотайваше наоколо.
После който и да беше ме видя и отпраши.
Проверих колата в системата, а името на собственика беше
Шон Балмфорт.
Виждаш ли, такава беше Хелън.
Понякога се появяваше някой, мислиш:
"Не бих докоснала копелето за нищо на света."
Но тя никога не се отнасяше така, към никого.
Виж, трябва да тръгвам.
Имам работа за вършене. В свои води си. Стой тук.
Ще те прибера по-късно.
Нещо против да взема колата?
Всъщност, не познавам много хора. - Напротив. Лиз е тук.
Ако ми доскучее, ще се наложи да ме прибереш по-рано.
Ще се върна. - Мислех, че ще останем по-дълго.
Ще се измъкна за малко.
"Аз съм възкресението и животът, рече бог.
Тези, които вярват в мен, макар и да умрат, ще живеят."
"Всичко мъдро и красиво,
господ бог е сътворил.
Всяко цветенце разлистено,
всяко птиче пеещо.
Сътворил е сияйните им цветове,
сътворил е крилцата им.
Всичко светло и красиво,
създания малки и големи.
Всичко мъдро и красиво
господ бог е сътворил."
"... който умря, беше погребан и отново възкръсна за нас.
А на онзи, който може да ви пази от препъване
и да ви представи непорочни
пред своята слава с голяма радост,
на единствения бог, нашия спасител,
да бъде слава и величие,
сила и власт,
сега и навеки.
Амин.
В името на отца и сина, и светаго духа. Амин."
Какво прави тук проклетата кучка?
Кой пусна кучката да влезе?
Тя уби майка ми.
Уби майка ми, мръсна кучко!
Знам какво си направила!
Ще видиш какво ти се пише, мръсна, проклета курво!
Пуснете ме, копелета!
Ще видиш какво ти се пише!
Мръсна, проклета курво!
Пуснете ме, копелета! Пуснете ме!
Тя уби майка ми! Пуснете ме!
Мръсна кучка!
Пуснете ме, копелета!
Здрасти. - Къде се губиш?
Никъде. Днес не съм на работа. Защо, ти къде си?
Правя всичко възможно за теб, знаеш, Катрин.
Защо, по дяволите, си отишла там?
Не знам. За да се уверя.
В какво?! - Не знам.
Задникът ми току-що беше сритан от шефа,
за дето предварително не съм ти обяснил...
че ако решиш да се появиш там днес
ще бъде сметнато за голямо нарушение.
Да, чупката, все тая.
Освен това... Слушаш ли ме?
Освен това, още не си си осигурила алиби,
и появата ти на погребението на жертвата
никак не помага на случая ти, и на йота,
изобщо.
Нямам случай.
Наистина е сериозно, Катрин. Има случай, по който да отговаряш!
Откри тялото, отправила си заплашителни съобщения,
имала си мотив, а за капак отиваш на погребението на жертвата.
Какъв мотив? - Отмъщение -
срещу Томи Лий Ройс.
Много лошо постъпи, отивайки там днес.
Катрин?
Да, още съм тук.
Е, престани да се мотаеш и гледай да те оневинят.
Не мога. Проверих всичко.
Календара, джобния бележник, смартфона,
графика, всичко.
Няма нищо.
Не съм правила нищо с никого,
което да ми осигури алиби за онези дни, така че...
Вероятно съм се срещала, но не съм водила записки.
Шефе?
Майк?
Здрасти, татко.
Само една ябълка, ясно? - Прибрала си се!
Изпращат ме на наблюдение. Ще следим заподозрян.
Как се чувстваш?
Добре съм.
Може да ме няма два дни. Надявам се, че не.
Ако се проточи по-дълго, ще ти кажа.
Трябва да заловите копелето. - Да, ще го хванем.
Чао. - Чао. - Чао.
Къде отива?
По работа. Винаги е по работа.
Е, как ще го направим?
Ако съм откровен,
не ми е до интимности
след заплахата с онези снимки, витаеща във въздуха.
Какво каза тя?
Аманда, когато й съобщи.
Каза, че е знаела. Знаела от известно време,
подозирала.
Попита ли те коя съм? - Да. - Ти каза ли й? - Не.
Знам, че се тревожиш за децата, но ще се получи.
Може да ги водиш тук.
Няма място. - Да, очевидно.
Ще се наложи да си вземем нещо по-голямо.
На по-късен етап, да.
Ще ми дадеш телефона и другите места, на които си ги съхранила.
Трябва пак да си имаме доверие. Нали?
Аз трябва да ти се доверя.
Значи тя не побесня?
И не направи сцена пред децата? - Не.
Чудя се защо.
Може би още не го е осмислила. Не знам.
Може би не е искала да прави сцена пред тях.
И не те е проследила? - Съмнявам се.
Направила съм мусака.
Ето го.
Измъкнала си се.
Имах работа. Клеър наоколо ли е?
Мисля, че са в градината.
С Ан. За по цигара.
Тя си въобразява,
че не знам, че пуши.
Ан, не Клеър. Знам, че пуши.
Клеър?
Мамка му, тя е тук.
Най-накрая.
Какво става? Какво правиш?
Всичко е наред, успокой се. Имах нужда да си отпусна душата.
Ти къде изчезна?
Колко е изпила?
Не знам, не съм ги броила. - Не започвай.
Да не започвам? - Позволено й е, на погребение сме.
Ще дойдеш ли в колата?
Хайде, Катрин, да не е на 15 години.
Хайде, Катрин. Не, не, не.
Не ми е нужна. - Хубаво. Остави я.
Я споко!
Точно днес да се натряскаш!
Хелън щеше много да се гордее с теб.
Недей да ми натякваш. Това е удар под пояса.
Какво щеше да каже?
Хайде, остави я. - Много се разстроих днес.
Знам, че си разстроена,
но можеш постъпиш правилно, веднага,
и да не продължиш. Кога започна да пие?
Не ми говори сякаш съм на шест, ако обичаш,
или все едно ме няма.
Клеър е алкохоличка. - Не знаех.
Давай, засрами ме. - Кога започна да пие?
Тя не е изпила много. - "Тя"? Майката на котката?
Не искам да те излагам, Клеър, искам само
да не стане по-зле.
Остави я и се качи в колата.
Моля!
Искаш да се държа с теб като сестра, която те обича
или като полицай?
Ще го направя, ако се наложи.
Нищо незаконно не съм извършила. - Да.
Но ако продължиш, и двете знаем, че и това ще стане.
Трябва да пишкам преди да си тръгнем.
Съжалявам, Катрин.
Нямах представа.
Ще претърси хладиника ти,
после шкафовете, за да намери нещо, което да занесе у дома.
По дяволите. Дръж.
Как да съм сигурен, че не си ги запазила другаде?
Казвам ти.
Както е да е, вече няма значение, нали?
Ти си тук.
Реши се да дойдеш. Само това е от значение.
Дори да ги бях запазила, което не съм,
докато си тук, няма значение.
Ами ако си тръгна?
Изведнъж ще си спомниш ли, че си ги съхранила някъде?
Ще го направиш ли? - Не.
Тогава...!
Направила ли си го? - Какво?
Запазила ли си ги някъде? - Не.
Естествено, че си ги запазила. Да не съм глупав.
Ползвах телефона само за да направя снимките и да ти ги пратя по ел. поща.
Е, да. На практика
можех да ги изпратя на личната си ел. поща
и на един куп други хора, и така да ги съхраня.
Но не съм.
Налага се да ми се довериш, Джон.
Да ти се доверя?! - Да.
Осъзнаваш ли, че можеше да ме убиеш с проклетата дрога?
Откъде я намери?
По интернет.
Сготвена в нечий заден двор? Пълна с лайна?!
Можеше да съм мъртъв.
Ще ми се да ме беше убила. - Виж, можем или да...
Имаш ли представа на каква мъка ме подложи през последните 10 дни?
Можем да си го повтаряме или да продължим напред.
Може да се наложи да унищожа компютъра ти.
Няма да унищожаваш компютъра ми.
Изпрати ли ги на някой друг? - Не.
Изпрати ли ги?
Не.
Искаш ли пудинг?
Спри! Да не си посмял да ми пипаш нещата, прасе такова!
Ах, ти,
кучко!
Изпроси си го!
Успокой се. Престани.
Пусни ме! - Успокой се! - Пусни ме!
Махни се от мен!
Пусни ме!
Пусни ме! Махни се!
Ще викам. Ще викам, Джон!
Причиняваш ми болка!
Не биваше да го правиш!
Не знаеха, че тя не бива да пие.
Какво прави сега? - Нямам представа, но поне си е вкъщи.
Освен ако не се спуска по улука.
Излизам навън за цигара,
ако имам разрешението на Гестапо?
Къде ще отиде?
Минава 23:00 часа - никъде няма да я обслужат.
Какво прави?
Запалва.
Ще отиде в кръчмата. Отворена е по всяко време.
Мислех, че са я затворили.
Само си пуши.
Мамо.
Клеър? - Проклятие! - Клеър! - Защо не ме оставиш на мира?
Къде отиваш? - Никъде.
Идвам с теб. - Добре.
Знам къде отиваш. - Все едно. - Не го прави.
Трябва ми въздух, трябва да спреш да ме тормозиш, Катрин.
Ами Нийл? - Какво за него?
Виждаш ли, ето това ти причинява -
превръща те в егоистка, ограничена и неприятна,
а ти не си такава. - Не го харесваш.
Не съм го казвала. - Проверила си го!
Хората може и да не говорят,
но пак разбираш какво мислят.
Само за ден - за един ден - ще спреш ли да ми натякваш?!
Не, Клеър, днес се налага да ти натяквам!
Моля те, не го прави. Казвам го, защото те обичам.
Умолявам те. Ще те моля. Всичко ще направя.
Ще се оправя. От утре пак ще спра да пия.
Не, утре ще ти трябва още едно питие.
Ако пиеш сега, ще искаш да пиеш и после. - Ще се разкараш ли?
Писна ми от теб!
С твоите свещени полицейски простотии!
Ако отидеш в кръчмата, едното ще доведе до другото.
Знаеш за какво говоря -
там може всичко да си купиш.
Не си ми началник, Катрин!
Изчезни от живота ми! Махай се.
Добре тогава.
Вратата ще бъде заключена, когато се доклатушкаш обратно,
може да блъскаш колкото щеш. Няма да те пусна.
Добре. - Ще оставя вещите
и вехториите ти на улицата пред входната врата.
Все тая. - И запомни,
навън се разхожда тип,
който убива и обезобразява уязвими жени,
шляещи се сами нощем.
Мамка му.