Досега в "Имало едно време"...
Нашата тайна е в безопасност.
Писалката на Автора?
Ще запиша историите, както са се случили,
започвайки от Хадес.
Тя е бременна
Вие имахте договор, който той прехвърли към мен.
По всяко време, мога да взема... твоето... бебе.
Ти работиш за мен.
...
Горкото бебе
Сега трябва да те изоставя, за да дам
на себе си най-доброто.
Изоставила си грешното дете, Майко.
Скоро ще видиш.
Скоро.
Аа!
Не, не, не!
Ъъ!
Не е ли хубаво?
Какво искаш?
Ами, теб, разбира се.
Ти ще ми помогнеш да създам много специално заклинание,
такова, което все още никой магьосник не е успял да създаде...
заклинание за пътуване във времето.
Само ми трябват съставките...
символите на невинността, любовта, смелостта и мъдростта.
Символът на невинността може да бъда бебе, например,
а символ на мъдростта...
може да бъде мозък.
Твоят мозък, за да сме по-точни.
О, не, не, не!
Спри!
Дороти?
Не те ли пратих обратно в Канзас?
Ами, вещице,
върнах се.
Тези пантофки.
Те трябваше да са еднопосочен билет за дома!
Не мми остави друг избор, трябваше да се върна.
Когато научих, че си жива
и че си завладяла Оз, трябваше да те спра.
Научила си?
Летящи маймуни.
Мрази тези устати малки вредители!
Пусни Плашилото.
Да.
Съжалявам.
Мисля да го задържа.
Никога няма да ме победиш, Зелена,
защото имам най-могъщото оръжие...
Любовта на хората.
Ами, тогава...
Оу!
Не!
Би си помислил, че отчаян човек ще работи малко по-бързо.
В магията не може да се бърза.
Да създадеш портал не е лесна задача.
Да.
Да, знам.
Но нямаме тъмно проклятие,
магическо бобче или сребърни пантофки.
Имаме нещо по-добро... кръвта на Мрачния.
Тя те докара тук. Тя може да отвори отново портала.
Защо ти е изобщо портал?
Можеш да идваш и даси отиваш, когато си поискаш.
Но не мога да взимам живи хора...
Комбинирайки силите си...
това може да се промени.
И не ме интересува колко болезнено ще бъде за теб.
Ако искаш да скъсам този договор,
така че твоето бъдещо дете ще си е твое бъдещо дете...
и теб няма да те интересува колко болезнено ще бъде.
Кажи ми накъде искаш да бъде насочен този портал.
А.
Ами, Сторибрук, разбира се.
Здравейте, мъничета.
Ей. Добре ли спа?
Да?
Здравей.
Бел.
Какво правиш тук?
Мляко на прах за бебетата?
Разбира се. Ето. Ще помогна.
Червената е нейна.
А, да.
Не знам къде ми е главата днес.
Майко Игуменке, какво... какво става?
Нищо. Всичко е наред.
Мм...
Не, не е.
Какво...
Коя си ти?
Зелена.
Ти наистина си умно момиче.
Не, не, не.
Реджина те изпрати обратно в Оз. Как успя да...
Това, което трябва да знаеш е, че сетра ми не може да ме спре.
Дойдох за бебето си.
Ако искаш да останеш жива, отдръпни се.
Бебето на Зелена?
За какво ти е?
Е, точно ти трябва да знаеш стойността
на това да си пазиш мотивите за себе си.
Не трябва да ти казвам нищо.
И все пак продължаваш да го правиш.
Някой може да го помисли за знак за несигурност.
Приключихме тук.
Донеси ми бебето на Зелена.
Ще унищожа договора,
и ще можеш да кажеш на Бел, че е бременна
без да й казваш,
че дължи бебето си на мен.
Чувам, че бъдещите майки мразят това.
Почти толкова, колкото мразят да чуват,
че техните съпрузи са все още Мрачния.
Сега го направи.
Остави я...остави я долу.
Или какво? А?
Ще ме повалиш с наученото от книгите?
О, имам нещо повече от това.
Моля те.
Никой от вас няма да рискува да нарани детето ми.
Не, ти... не искаш да рискуваш да нараниш бебето си.
Не.
Но нямам нищо против да нараня теб.
Добре. Ще видим.
Спри!
Спри! Застрашаваш всички!
Не го правя аз!
Не!
Добре.
Къде е бебето?
Какво стана?
Как се озовахме тук?
Бебето ми. Бебето ми! Ранена ли е?
Ааа!
Магията ми!
Зелена, какво направи с нас?
Нищо не съм направила! Не бях аз!
Добре, щом не си била ти, кой беше и
къде сме?
И защо небето е червено?
Не, не, не!
Какво?
Ние сме в Подземния свят.
Добре.
Тогава, Ръмпъл сигурно се нуждае от помощта ми.
Затова сме тук.
Почакай.
Хадес.
Тук сме заради мен.
И сега знам защо...бебето ми.
Какво?
Хадес иска бебето ти?
Дай ми я. Моля те.
Не.
Не, нищо хубаво не е произлязло от това някой да ти се довери.
Дай ми я!
Бел, моля те! Дай ми я! Мога да я пазя!
Моля те! А!
Бел?
Чух, че някой от вида на крилатите маймуни
е казал на Дороти, че още съм жива.
След като толкова ви харесва да клюкарствате,
ще ви дам възможност да ми се реванширате.
Къде да намеря Плашилото?
Не знаем! Кълнем се!
Добре.
Така да бъде, Бок!
Това размърда ми косматите ви усти?
Или искате и вие да се превърнете в купчина пепел?
Сега. Няма нужда да правим по-голяма бъркотия.
Кой по дяволите си ти?
Кой по дяволите съм аз?
Този въпрос е по-подходящ, отколкото си представяш.
Моля... позволи ми да се представя.
Аз съм Хадес.
Наистина?
Кралят на Подземния свят?
Да.
Репутацията ми ме изпреварва.
И на какво дължа това посещение?
Работата ти ме впечатли.
Ти ми изпрати толкова много.
Този последен обезглавен стража...
Имаш хъс.
- Вярно е.
Но усещам, че има и друго.
Чух слух, че се замесваш с пътуване във времето,
опитвайки се да постигнеш непостижимото.
Няма да бъде непостижимо за дълго.
Затова съм тук.
Вярвам в теб.
Да не би дяволът да флиртува с мен?
Да.
Аз не съм дяволът.
Хората винаги сливат образите ни.
Не, искам да ти помогна.
Това Плашило...той е една от съставките, нали?
Да.
И го имах,
докато една натрапничав фермерка не ми го взе.
- А. Дороти. - Познаваш я?
Ами, направих проучване преди да дойда,
и от това, което чух, тя е могъща жена.
Аз също.
Да, да. Знам. Знам.
Но тя има нещо, което ти нямаш...
Любовта на хората.
И извини ме, че го казвам, но никой не те обича.
Но има начин да я победиш.
Със съюзник.
И защо му е на Хадес заклинание за пътуване във времето?
А.
Всяко нещо с времето си, Зелена.
Всяко нещо с времето си.
Не ми трябва ничия помощ.
Не сме поръчали още.
Препечен пшеничен хляб без масло, овесена каша.
Знам поръчките на всички редовни клиенти.
Ще ти донеса млякото с какао.
Какво?
Дейвид, ние сме редовни клиенти.
Трябваше да сме тук само един ден,
а сега сме редовни клиенти в закусвалнята на Ада.
А, по пътя към Ада.
Знаеш какво имам предвид.
Мислиш за Нийл.
И аз, през цялото време.
Ако можехме да му поговорим.
Ако можеше... да чуе гласовете ни...
О.
Може.
Елементарно навестяване ниво 1.
Много хора го правят, докато загубят интерес
към живота и хората и...
радостта.
Знам къде има кабина.
Кабина? За навестяване?
Къде?
А, тук-там.
Какво искаш?
Дишай в това.
Дъхът на жив човек купува много на черния пазар тук.
Добре.
Кабината е до автобусната спирка.
Просто вдигнете слушалката и
кажете на оператора кого искате да навестите.
Весело навестяване!
Хайде, Снежанке.
Хайде да поговорим на нашето момче.
Вълнуваща приказка.
Снежанка харесва овесена каша.
И моята закуска ли е тук?
Хенри, мислех, че ще използваш силите си на Автор,
за да ни помогнеш да надвием Хадес.
Дори не си спомням да съм писал това.
Просто се събудих и беше написано.
Добре.
Наистина добре е написано.
Да, и илюстрациите са хубави.
Може би, ако се фокусираш повече...
О, значи всички сте автори сега?
Всеки е автор.
Всеки има идея.
Правя, каквото мога.
Може би, ако поспреш за малко...
Хенри, къде отиваш?
Горе.
Е, официално вече си имаме тинейджър.
И посетител в подземния ни апартамент.
Зелена?
Е...
някой най-накрая те е пратил на оня свят.
Съжалявам, че ще те разочаровам, но съм доста жива.
Как тогава си тук?
Чрез протал.
И не дойдох сама.
Кой още е тук?
Бебето ни.
И е в опасност.
Ти отново?
Рождения ти ден ли е?
Не знаех, че кралят на Подземния свят е толкова любопитен.
Не знам кога съм родена,
но благодаря, че ми напомни.
Това всъщност е тъжна история.
Знам само кога ме е изоставила майка ми.
О. И става по-тъжна.
И това какво е, празнуваш Деня на изоставянето?
Не празнувам нищо!
Моля те, върви си!
Знаеш ли, когато ти предложих помощ,
да, беше от интерес,
но наистина мисля, че мога да помогна.
Мислиш за сестра си.
Нали?
Откъде знаеш?
Знам точно как се чувстваш.
Тя е получила всичко, което ти някога си искала.
А ти не си получила нищо.
Прав ли съм?
Знаеш как някои хора казват, че
гледат на по-големите си братя или сестри като на богове?
Ами, по-големият ми брат е бог...
Зевс.
Чувала ли си го?
Той получи всичко, което пожела.
Управлява връх Олимп,
докато аз съм хванат в капан да управлявам Подземния свят.
Той спря сърцето ми.
Любов, щастие, радост...
Всички те ми бяха отнети.
Това, което ми остана, е само гняв
и жажда за отмъщение.
Живея с това от доста време.
Само целувката на... истинската любов
може да рестартира сърцето ми и да ми позволи да се завърна
напълно нов човек, свободен от това проклятие.
Но...ами...
истинска любов, а?
Никой не е по-мразен от Господаря на Подземния свят.
Мога да ти бъда конкуренция.
Да.
Ето защо...
трябва да ти намерим съставките.
Знам къде е Плашилото.
Нека ти помогна.
Нека си помогнем.
Ако мога да се върна назад...
аз ще бъда на Олимп,
а брат ми ще страда.
Е...
може би си отмъстителен, колкото мен.
Къде отиваш?
Да намеря дъщеря ни.
Дали ще стане с проследяващо заклинание?
Нямаме нищо, което да е на детето.
Не ми е нужна магия, ще я открия.
С години съм живяла в гората, мога да я намеря.
Ще намеря дъщеря ни.
Боже.
Какво е това място?
Румпел.
Бел.
Какво правиш тук?
Ти не си. Ти не...
О, не, не, не, не. Аз съм жива.
Портал ме доведе, както и бебето,
и... Зелена.
Ето защо заклинанието не проработи, както исках.
Взех три тела, вместо едно.
Ти.. ти си го направил.
Кой се опитваше да вземеш, ако не мен,
и не знаеше, че Зелена се върна и...
Не!
Защо ще крадеш бебе?
Не,не, не! Беше Хадес.
Той ме принуди.
Виж...
преди много време, преди дори да се срещнем...
сключих сделка...
Такава, каквато никога не съм мислел, че ще се случи.
Какво направи?
Момчето ми беше болно.
В замяна за живота на Белфайър...
направих сделка да дам моето второ дете.
Но ти нямаш второ дете.
Случи се, Бел.
Н...
Аз съм бременна?
Ще имаме бебе?
Бебе...
Бебе, което ти вече си продал!
Да, но можем да поправим това.
Ще използвам цялата си сила. Ще поправим това.
Сила?
Какво...
Отново си Мрачния отново.
Не.
Да.
Виж, работата е там, че...
Обичам тази кама.
И също обичам теб.
И двете са възможни.
Виж, искаше от мен да бъда...
по-добър мъж.
И го постигна.
Но, ако искаш да съм различен човек...
Съжалявам.
Такъв съм.
Не си бил винаги такъв.
Да, бях.
Дори, когато бях страхливец, жадувах за власт.
Разликата е, че сега я имам.
И няма да се разделя с нея.
Не и отново.
Точно така.
Дори не и заради мен?
Бел, трябва да осъзнаеш нещо.
Влюбването в мъжа зад звяра,
не е точно това, което ти се случи.
Влюби се в мен...
защото бях човек и звяр.
Единият не съществува без другия.
Не.
Не мога да ти простя, ако си такъв.
Не отново.
Да, можеш.
Просто трябва да решиш да го направиш.
И ако го сториш..
ще имаме важните неща...
Семейство, щастие...
Изборът е твой.
Не, аз..
Няма да правя избор, не и сега.
Не и докато не ме върнеш при приятелите ни..
и не оправиш тази каша.
Така и ще направя.
Ще видиш, че съм прав.
Ще видиш.
Как изобщо работи това?
Колко време ще имаме?
Само говорим ли , или...
О! Може да изпеем някоя песничка.
Обича да му пеем.
Не мисля, че има значение.
Най-важното е Нийл да чуе гласовете ни.
Да, но как ли работи това?
Направо ли ни чува?
Като ехо ли е?
Извинете.
Знаете ли какво предствлява това.. там при живите?
Нямам представа.
Дори не знам дали съобщението стига до тях.
Надявам се.
Иначе ще съм изгубил много време през последните 30 години.
Хайде.
Добре.
Преди да намерим дъщеря ми,
ще споделиш ли с мен
какво ужасяващо име си й избрал?
Сигурно нещо гротеско като Британи или Нанси, или...
Господи, не и Мериан!
Зелена...
не съм кръстил детето ни,
защото трябва да я опозная първо, да разбера коя наистина е тя,
което не успях да направя,
защото бях прекалено зает, за да я пазя от теб!
Изобщо не си я пазил!
Просто я изостави, за да можеш да отидеш на някакво героично пътешествие.
Как да намериш някакъв пират е
по-важно от детето ни?
Да помогнеш на приятели, да дадеш пример за героизъм...
Това е важно!
Знаеш ли, Зелена, бях точно като теб.
О, моля те. Не се ласкай.
Когато бях Злата кралица,
прекарвах всеки ден неинтересувайки се от никой.
И в замяна на никого...
не му пукаше за мен.
Мислех, че всичко, което ми трябва, е отмъщението ми,
за да ме топли през нощта.
Но тогава нещо се случи.
Моите врагове...
станаха моето семейство.
И тогава най-накрая се почувствах щастлива.
Затова съм тук.
Те имат нужда от помощта ми,
когато семейството се нуждае от помощ, се намесваш.
Ако си забравила, има някой, когото обичам,
който се нуждае от помощта ми - дъщеря ми!
Ако можем да продължим с търсенето й,
това би било превъзходно!
Какво правим тук?
Тук Дороти дойде за първи път в Оз.
Понякога, за да намериш някого,
ти трябват точните... инструменти.
Какво по дяволите е това?
О, да, няма такива в Оз.
Нарича се... колело.
И как това приспособление
ще ни помогне да намерим Плашилото?
Сега ще видиш.. качвай се.
Ще ти покажа.
Стига де.
Довери ми се.
Какво има?
Нищо.
Готова ли си?
Добре.
Дръж се.
Като метла с колела е!
Всичко е наред. Държа те.
Искаш ли отново?
Да, искам!
Сега..
кажи ми как тази тенекия
ще ми помогне в търсенето на плчката ми.
Фермерката трябва да го е скрила добре.
Просто е.. колелото принадлежи на Дороти.
Омагьосай го и ще ни отведе при нея.
И при Плашилото.
- Бел? - Всичко е наред.
Бел, ти ли си?
Тя е при теб?
Да, тя е добре.
- Добре ли си? - Добре е.
Добре ли си?
Татко е тук.
Благодаря ти.
Да.
Благодаря ти.
Какво правиш тук?
Помагам им.
Тя ви открадна бебето.
Моето бебе, което те ми откраднаха.
и сега им помагам.
Няма страшно, Бел. Няма да нарани никого.
Но...
Нося й шишето, дай ми я.
Не.
Дай ми го, аз ще я нахраня.
Тук нямам магия, Робин.
В най-лошия случай, просто ще се сближа с дъщеря си.
Всичко е наред.
Няма нищо лошо в това да я нахраня.
Добре.
Но като е готова..
ми я връщаш.
Спокойно, малко сладко грахче.
Стига, спокойно.
Гладна ли си?
Да, гладна си.
Мама знае от какво имаш нужда, нали?
Да, така е.
Добре.
Хайде, готова е.
Дай ми я.
Хайде, Зелина.
Не, сестричке.
Нито сега,
никога!
Това е възможно?
Да комуникирате с живи хора?
Да,... е не точно.
Не знам.
Поне опитахме.
Исках да чуе гласовете ни.
Ще ги чуе.
Само да се приберем.
Кога ще стане това, Ема?
Минали сме през този ад и с теб.
През всичките тези години,
ако просто бе чувала гласовете ни,
нима щеше да има разлика?
Да знаеш, че някой, някъде, те обича?
Няма да стане така!
Всичко е наред.
Спокойно.
Ще ни намеря безопасно място.
Какво има, малко грахче?
О, не.
Всичко е наред, мама ще се погрижи.
Магията ми го е направила.
Аз съм виновна.
Съжалявам.
Ето я и нея.
Хайде, отивай.
Дороти не може да се мери с теб.
Виждал съм много могъщи жени,
но никоя не е била така прекрасно лукава като теб.
Или умна и досетлива.
Или пък тъй красива.
Знаеш ли, плашило...
Хайде, върви.
Добре.
Ако пиклата от Канзас ми се пречка,
ще види как изглежда дреха, опръскана с кръв.
Върни ми го!
О, не!
Назад, вещице, няма да го получиш!
Напротив.
Какво направи?
Не!
Няма да те оставя да спечелиш!
Твърде късно е.
Не ме е страх от теб.
Каквото и да правиш, няма да се страхувам от теб.
Не разбирам откъде идват тези приказки.
Какво ти се е случило в Канзас?
Всъщност, не ме вълнува особено,
защото с теб е свършено.
Няма нужда да те убивам,
а и, ако щеш вярвай, не искам.
Искам всчко джудже, всеки жител на Юга,
всяка добра или зла вещица от Оз,
да знае, че великата Дороти Гейл не може да ги защити.
Да знаят, че си се провалила
и че, скъпа моя,
нямаш нищо.
Хадес?
Беше прав! Тя...
Хадес?
Зелина?
Там ли си?
Стига, Зелина!
Не е безопасно нито за теб, нито за детето ни.
Зелина!
Тук съм.
За всичко съм виновна аз.
Не мога да я защитя.
Не и тук.
Не и от него.
Трябва да ни кажеш какво точно
се е случило между теб и Хадес.
Иска да я използва...
за заклинание.
За пътуване във времето.
Той носи същата жажда за отмъщение като мен.
Той почувства любов в сърцето си,
но заради мен, всичко свърши.
И тя е необходимата съставка.
Символ на невинност.
Вземете я.
Какво?
Вземете я.
Можете да я пазите, аз не.
Магията ми е непредсказуема.
Дори и да не ми дадете да я видя пак.
Трябва да я спасите. Реджина, моля те!
Тя е по-важна от мен.
Ще направим всичко по силите си за нея.
Довиждане, малката ми.
Мама трябва да те пусне.
Има твоите очи.
Вече кръстена ли е?
Не, още не.
Не мога.
Хадес може да си играе с имената.
Като например да ги напише на паметници и да задържа хората тук.
Не мисля, че е безопасно за нея да бъде тук.
Ами, ако Зелина размисли?
Не ми се ще точно аз да вдъхвам оптимизъм,
но май е била искрена.
Беше, но това не означава,
че няма да се обърне и да ни захапе.
Робин ще я отнесе в гората.
Само там съм се чувствал като у дома си.
Случи се!
Случи се отново!
Погледни.
Снежке, виж.
Нийл.
Защо си го написал?
Стана като миналия път.
Не съм го писал, или просто не помня да съм.
Сякаш..
само се пише.
"Бебето на Снежанка и Чаровният принц
погледна нагоре към малките стъклени еднорози,
докато се полюшваха от вятъра.
Тази нощ обаче, то не чу докосването на кристалните фигурки,
а гласа на майка си, Снежанка,
и баща си, Чаровния принц.
Те му пееха песничка, докато заспи,
все едно той бе в ръцете им."
Чул ни е.
Благодаря, Хенри.
Не знам за вас, но аз съм готова
да се прибирам, за да бъда с цялото ми семейство.
Няма какво да чакаме.
Трябва да си помогнем сами.
Ще победим Хадес още сега.
Ето те и теб.
Какво е това?
Вечеря.
Трябва да празнуваме.
Видял си ме?
Разбира се.
Беше прекрасна.
Знаех, че ще успееш.
Ела, седни.
Та...
това последната ни вечеря ли е,
преди да се прибереш?
Не.
Няма да се върна в Подземния свят, Зелина.
Но каза, че ти трябва...
Оу.
Да.
Значи мислиш, че ти и аз...
Че това е истинска любов.
Не ми казвай, че не си почувствала нищо.
Да, но ние току-що се запознахме.
Знам, знам.
Но когато бяхме на колелото
и ръцете ми те обгръщаха...
почувствах нещо, отдавна забравено.
Моето...
моето сърце..
трепна.
Само за миг.
И истински вярвам...
че, ако се целунем..
сърцето ми ще затупти отново.
Ще бъда свободен.
Ще можем да бъдем заедно.
Не!
Не? Какво?
Как може да съм толкова глупава?
За какво говориш?
Почти ти повярвах.
Истина е! Кълна се!
Искаш да те целуна, за да си свободен от Подземния свят!
За да имаш силата да откраднеш този мозък
и да направиш моето заклинание за пътуване във времето!
Да го ползваш само ти!
Аз така бих постъпила.
Не.
Искаш отмъщение, и докато
не го получиш, никога няма да си доволен.
Имаш нужда от заклинанието, за да
се върнеш назад и да победиш брат си,
точно както аз искам да победя сестра си!
Любовта не е достатъчна!
Не, Зелина, вече не искам това.
Искам теб.
Обичам те.
Никой не може да ме обича.
Но, ако наистина беше така,
нямаше да искаш да ми отнемеш шанса за мъст.
Връщай се в адския си огън.
Не искам да те виждам повече.
Ще съжаляваш за това, Зелина.
Зелина.
Здравей, Хадес.
Зелина.
Търсех те, знаеш ли?
Търсеше бебето ми.
Аз дойдох по случайност.
Да, така е.
Но, когато разбрах, че си паднала през портала ми...
всъщност търсех теб.
Знам.
Реших да те улесня.
Знма, че искаш детето ми, за да направиш заклинанието.
Ако я докоснеш, ще те унищожа!
Няма нужда от това.
Не бих те наранил.
Никога не бих те наранил.
Така е с истинската любов.
Тя побеждава, не може да бъде пречупена.
Какво?
Значи карайки Румпълщилцхен да направи портал,
няма общо с отмъщението към брат ти?
Зелина.
Исках да избавя детето ти от онези
жалки герои.
Не знаех, че си там.
Въпреки всичко, което направих, си ме обичал толкова време?
Огледай се наоколо.
Не се ли чудиш, защо това място
прилича на Сторибрук?
Направих го за теб!
Видях колко много искаше да направиш тъмното проклятие,
за да имаш всичко, което принадлежи на сестра ти.
Направил си ми мой личен Сторибрук?
Дадох ти това, което искаше, това, което тя имаше.
Не е перфектно.
Подземният свят е място на...
разруха.
Въпреки най-добрите ми намерения, нищо не расте тук.
Всичко...
се разрушава.
Но е нашата разруха.
Зелена...
няма ли да е хубаво...
да не бъдеш сама...
повече?
След всички тези години, все още избирам теб.
Какво по-добро отмъщение има от това да имаш всичко?
Но аз имах всичко.
И след това им дадох бебето си,
защото мислех, че искаш да я нараниш!
Ами, тогава, просто трябва да се върнем
и да я вземем, нали?
Не!
Искам да ти вярвам. Наистина.
Но все още не можеш. Разбирам.
Съжалявам.
Прекалено много е.
Ще си взема момиченцето.
И ще го направя сама.
15 април.
Какво?
Рождения ти ден.
Мислех си, че трябва да знаеш.
Откъде знаеш това?
Измъкнах го с мъчението на една мелничарска дъщеря.
Не се притеснявай.
Погрижих се за нея.
Заради теб.
Знам, че нямаш нужда от мен.
Нямаш нужда от никого.
Но, ако промениш мнението си...
и решиш, че ме искаш...
ще те чакам...
вкъщи.
Както съм те чакал винаги.
Synced and corrected by Octavia - www.addic7ed.com -