Досега в "Имало едно време"...
По-големият ми брат е бог.
Той спря сърцето ми.
След като се целунем... сърцето ми ще забие отново.
Хадес може да отнеме бебето ни когато си пожелае,
както Ема постъпи със Зелина.
Спящото проклятие, ще спре всичко.
Не!
Ако някой от нас трябва да се прибере при сина ни,
това трябва да си ти.
Изненадан съм, че държиш толкова на Реджина...
особено след това, което стори с другата си дъщеря.
Страх те е, че ще те разочаровам.
Това е шанс, от който трябва да се възползвам.
Не очаквах това.
Какви още изненади криеш?
Е, например, не ме попита защо те доведох тук, горе.
С мъжете е доста очевидно.
Е, хвана ме.
Но имам друго в предвид.
Наистина? Какво?
Ела.
По-лесно е да ти покажа.
Виждаш ли всичко това?
Да.
Адския Сторибрук, този, който създаде за мен.
Жестът е оценен.
Но не достатъчно, знам.
Давайки ти развалена версия
на това, което имаше сестра ти...
Заслужаваш повече.
Заслужаваш истинското.
И щом сърцето ми забие отново
и мога да напусна това място завинаги,
там ще искам да те заведа.
Искаш да дойдеш с мен в Сторибрук?
Ако ти ме искаш.
Ами всичките ти планове?
Не ме интересува това вече.
Не и ако мога да имам теб.
Всичко, което ме интересува, е бъдеще, в което може да сме семейство.
Не мислиш ли, че сестра ми и стадото
от ужасно праведни добродейци
ще искат да споделят дома си
с господин Смърт и Лукавата вещица.
Ами ако не са там за да ни спрат?
Какво имаш предвид?
Отвъдното ще продължи да съществува и след като си тръгна,
което значи, че всички герои ще са затворени тук
и имам предвид абсолютно всички.
След като Чаровните ми спретнаха този номер с размяната
се уверих, че имената на всички са върху паметник.
Искаш да ги оставиш тук за цяла вечност?
Няма друг начин.
Знам, че нещата между теб и сестра ти
са... сложни,
но или тя или нас.
Е...
Какво ще кажеш, Зелина?
Ще сътвориш ли хаос, заедно с мен?
Някой се прибира късно.
Сега не е времето, Реджина.
Така ли? Нека аз да преценя това.
Какво искаш?
Какво? Не може ли сестра да покаже загриженост?
Мислех, че все още ще се цупиш
заради любимия ти чифт обувки.
Къде беше?
Ами бях...
Знаеш къде съм била, нали?
Затова си тук.
Шпионирала си ме. Как?
Следващия път кажи на гаджето си
да те вземе с нещо, съдържащо по-малко хром.
Не ми е гадже.
И може да покажеш малко респект към личното пространство.
О, не.
Не сме тийнейджъри, които делят една стая, сестричке.
Загуби правото на лично пространство след...
Е, заради всичко, което ми причини.
Да не говорим какво Хадес иска да причини на мен
и всички на които държа.
И предполагам не получавам точки за това, че не казах "да"?
Но не каза и "не".
Но няма да имаш възможност да направиш каквото и да е,
защото няма да го видиш повече.
Значи, първо се преструваш на загрижена сестра,
а сега се опитваш да ми бъдеш и майка.
Не се напрягай.
Вече някой се провали с тази задача.
Тя ме заряза в гората. Помниш ли?
Знам, че не ми вярваш, Зелина,
но се опитвам да направя най-доброто за теб.
И откъде знаеш, че не е да съм с Хадес?
Защото е злодей!
Да, но не трябва винаги да е такъв.
Както с теб и Робин.
Двамата си помогнахте.
Той беше проклет крадец!
Да, който крадеше от богатите, за да даде на бедните.
Искаш да поправиш бога на смъртта.
Мога да му помогна.
Ами ако грешиш?
Какво ще се случи с всички ни?
Спри да се преструваш, че те е грижа за мен
или че изобщо си искала сестра,
защото и двете знаем, че не е така.
Какво правиш тук?
Реджина, какво правиш?
С Изабела си играехме на преобличане.
Искаш ли да играеш с нас?
Съжалявам, мила, не мога.
Имам много работа за вършене.
Но ти никога нямаш време за игра.
Помниш ли какво ти разказах за моето детство?
Имаш предвид, какво е било да си дъщеря на мелничар?
Да. Трябваше да работя в мелницата по цял ден
и носех само дрипи,
но това ме научи на нещо важно.
Единственият човек на когото можех да разчитам, беше на себе си.
И след като научих този урок, всичко се промени.
Радвам се, че не трябва да носиш повече дрипи.
Може би ще поиграеш с мен по-късно?
Имаш куклата си до тогава. Ще се видим на вечеря.
Ти може да си ми сестра.
Реджина!
О, не, не, не.
Какво се случи?
Пръчката ми.
Но как? Не я ли предпазваш с магия?
Кръвна магия.
Заключих я, за да я предпазя,
но забравих ключа.
Можеш ли да я излекуваш? Магията ми няма да помогне,
не и щом е причина за болката й.
Единственият й шанс е
някой близък до нея, който не я е наранявал.
Тя няма друго семейство, не и с магия.
Ще се оправиш, Реджина.
Обещавам.
Зелина е влюбена?
И не мисли рационално,
което за нея голям проблем.
Трябва да я спрем.
И ако ти не можеш, понеже е твоя кръв, позволи на мен.
Какво? Да я убиеш?
Е, това е стъпка в правилната посока.
Действията срещу Зелина под каквато и да е форма
ще се объркат.
Значи ще намерим начин да ги държим разделени
без да убиваме никого.
Чакам по-добър вариант.
Какъв е планът?
Има само един човек на когото можем да разчитаме,
че ще разруши разцъфтяващата любов между Хадес и сестра ми.
Майка ни.
Аз съм, Бел.
Време е да поправя това.
Знам как искаш да го направя,
как искаш да използвам бяла магия,
но не мога.
Съжалявам, Бел.
Не искам да те предам,
но има само един начин, по който мога да спася детето ни.
Трябва да направя нещата по моя начин.
Без време за почивка. Има още брашно за мелене.
Винаги има още.
Връщай се на работа.
Откъде взе това?
Имам подозрения. Да видим дали съм права.
Здравей, любов.
Кук. Бях права.
Ти си ми феята орисница.
Никой не ме е наричал така преди,
но предполагам, че съм.
Да се махаме от тук.
Дъщеря ти се нуждае от теб.
Оу!
Какво си мислиш, че правиш.
Татко, съжалявам.
Съжаляваш?!
Предупредих те да не се поддаваш на тази лукавост.
Искаш някой да те види? Какво ще стане тогава?
Няма да се повтори. Обещавам.
Точно така.
Защото ще те науча
на уроците, които си заслужила.
Майка ти не е тук, за да те защитава.
Съжалявам, татко. Не знам какво стана.
Не разбирам.
Не се тревожи, дете.
Нищо не си сторила.
Аз бях.
Имаш магия?
Да.
Добра вещица ли си или...?
Не се тревожи, мила. Добра вещица съм.
Баща ти греши
като те кара да се чувстваш зле за това, което си.
Това, което имаш, е дарба.
Искаш ли да му покажеш,
че магията ти не е нещо лошо?
Как?
Като помогнеш на някого, много скъп за мен.
Добре.
Ела тогава.
Ела.
Ето го. Овчарят.
Изглежда си изгубил стадото.
Джеймс.
За теб- принц Джеймс.
Добре.
Нека да е принц Джеймс.
Аз...
радвам се, че най-накрая те видях и можем да поговорим.
Злобара ми каза защо си ми толкова ядосан, защото...
Майка остави мен и задържа теб?
Това ли каза тя?
Никога не е била добра в разчитането на хората.
По-добра е с кучетата.
Ако не е това проблема, тогава какъв е?
Просто е.
Отне ми славата.
Никога не си бил и наполовина мъжа, който бях аз,
и все пак получи всичко.
Всичко, което беше мое.
Сега ще си платиш.
Не съм виновен, че беше убит.
Е...
ще видим какво ще се случи сега, овчарю.
Искаш да докажеш, че си толкова по-добър от мен?
Бий се честно.
Защо да си правя труда?
Какво толкова можеш да ми направиш?
Вече съм мъртъв.
Добре си изкара, играейки си на принц.
Сега да видим какво ще стане, когато аз съм овчаря.
Ема.
Всичко наред ли е?
Да. Мислех си за мама.
Надявам се е добре без нас.
Сигурен съм, че е .
Помниш ли това?
Рожден ден, нали?
Годишнина, мисля.
А, вярно. Разбира се. Не мисля трезво.
Да съм далеч от нея е толкова... трудно.
Знам, знам.
Готов ли си?
Реджина каза, че мястото на срещата с Робин
е на половин ден път навътре в гората.
Сигурен ли си, че имаме всичко от списъка й?
Бутилка вода, ново одеало и много бебешки пелени.
Баща на годината.
Направи ми услуга.
Когато се върнем, не казвай на Снежанка, че съм забравил годишнината ни.
Е, след всичките проклятия и скокове във времето,
кой може да те вини?
Хайде.
Съжалявам, че не дойдох за теб по -рано.
Ако знаех... Мила...
Мога да се грижа за себе си.
Искаше ми се само да не си още тук.
Казах ти, че не мога да замина,
не и без да помогна на приятелите си.
Но дори и да искам сега, не мога.
Защо не? Какво е сторил Хадес?
Изписа името ми на надгробен камък,
оставяйки ме тук за да може да се върне в Сторибрук
без някой да го последва.
Невъзможно.
Знам, че господарят на подземния свят
не може да напусне завинаги.
Не... може
ако рестартира сърцето си с целувката на истинската любов.
Кой би обичал този човек?
Зелина.
Тя е тук?
Изглежда тя и Хадес имат минало.
Така е разбрал за нея.
Трябва да променим мисленето й.
Вече опитах.
Мисли, че може да го промени, да го направи по-добър човек.
Права беше да дойдеш при мен.
В по-голяма опасност е отколкото предполагаш.
Хадес е бил достатъчно дълго тук
за да бъде променен от нещо толкова просто като любовта.
Как да попречим на Хадес да нарани Зелина?
Имаме само един вариант.
Какъв е той?
Трябва да я накараме да забрави, че Хадес някога е съществувал.
Дръж се, скъпа. Майка ти ще се върне скоро.
Вече се върна,
с това, от което имаме нужда.
Коя е тя?
Лекът.
Каква е тази черна магия? Коя е тя?
Хенри, моля те. Намерих начин да я спася.
Това тя ли е? Дъщеря ти?
Да, Зелина.
Сега, това, което искам да направиш е много сложно,
затова трябва да следваш всяка моя инструкция.
Въобще не е толкова лесно колкото да нареждаш дърва.
Как... разбра как да го направиш?
Исках да използвам магия за да помогна на някого от толкова дълго.
Просто... така ми дойде.
О, милото ми момиче!
Кой е това?
Момичето, чиято магия те спаси от самата теб.
Аз съм Зелина. Как се казваш?
Реджина.
Този извор тече от река Лета.
Реката на забравата.
Една капка от тези води
и сякаш Зелина никога не е срещала Хадес.
Да, майко, знам как действа.
Занимавала съм се с отвари за забрава преди.
Както и аз.
Всъщност, имаше извор от същата тази река
близо да нашия дом в Омагьосаната гора.
Върху кого го използва?
Не е важно.
Важно е
да намериш начин да накараш Зелина да го изпие.
Късмет с това.
След като се натресох на срещата й,
не мисля, че ще ме допусне и на километър до вилата й.
Ще го направи.
Какво имаш на ум?
След всички тези години,
мисля, че е време най-накрая да се срещне с майка си.
Още колко? Не много.
Реджина каза, че Робин ще ни чака тук.
Супер. Какво ще правим сега?
Краде от богатите, а ние се надяваме да се появи?
Не. Робин ще ни намери.
Насред гората?
Здравей.
Не всеки се нуждае от магия, за да бъде тих.
Благодаря. Къде е Реджина?
Съкратената версия? Зелина и Хадес
са на предела да станат най-злата двойка в света.
Реджина ще се погрижи за това.
Трябва да вървя. Ще има нужда от помощта ми.
Не, не. Всичко е наред. Увери се, че дъщеря ти е в безопасност.
Реджина ще се справи със сестра си.
Братя и сестри.
Могат да носят само неприятности, нали?
татко, какво по дяволите?
Злобара ми даде съвет...
не се изправяй пред Спасителя без едно от тези.
Джеймс. Къде е баща ми.
Заключен е в ареста.
Следя го от известно време.
Реших, че след като Снежанка замина,
е, това беше моята възможност.
Защо всичко при вас се случва в гората бе, хора?
Здравей, скъпи.
Чудесна работа.
Мама е много горда с теб.
И по-късно ще ти покажа колко много.
Първо трябва да свърша нещо.
Оу!
Това е за дето ме уби, скъпа.
Какво искаш?
Това, което искам е извън това ужасно място.
И ако авторът няма да го направи за нас,
трябва да измисля друг начин.
И има само един човек, който може да го направи.
Хадес. Защо Хадес да ви помага?
О, не би, освен ако имам необходимото предимство
като да кажем, детето на жената, която обича.
Само Господ знае защо. Те са ужасни същества.
Сега. Дай мия.
Няма да стане, приятел.
Стрели... не могат да ме наранят.
Но едно дръпване на спусъка,
е, няма да си просто посетител на подземния свят.
Здравей, Зелина.
Майко.
Не бях сигурна, че ще знаеш коя съм.
Не знам какво правиш тук,
но не желая нищо от теб!
И двете знаем, че чакаш този момент
цял живот.
Да не се преструваме.
Никой, изпречил се на пътя ми, не доживява да разказва.
Ще съжаляваш за това, Реджина.
Особено след като лицето ти гори.
Огън!
Шшт. Не толкова високо.
Дори не трябва да ставам от леглото.
Не трябва да спираме да играем, нали?
Сигурна съм, че майка ти ще ме върне вкъщи скоро.
Разбира се, че не.
Може да играем на принцеси.
Ето.
Какво е това?
Кутията, в която майка ми държеше пръчката си.
Красива е.
Как го направи?
Какво имаш предвид?
Само я докоснах и се отвори.
Но кутията беше запечатана с кръвна магия.
Няма начин да можеш да я отвориш
освен...
Освен какво?
Мислиш ли...
може ли да сме... роднини?
Защо майка ти не ни е казала?
Не знам. Трябва да я попитаме.
Така...
просто се случи да си в квартала,
разхождаше се из Ада и реши да се отбиеш?
Не.
Аз... бях в затвор,
в идеята на Хадес за такъв.
И когато чух, че си тук, знаех, че трябва да дойда.
Реджина те изпрати, нали?
Да ме разубеждаваш.
Мислиш, че Реджина ще забрави какво сторих на баща й?
Не.
Аз съм последният човек, който ще те спира,
не и когато беше мое дело,
поставянето ти в тази ситуация.
И какво трябва да значи това?
Сигурна съм, че чувствата ти към Хадес са истински.
Но не е ли очевидно?
Все още се опитваш да запълниш празнината,
която създадох когато те изоставих.
Не искам да говоря за това.
Преодолях го.
Отдавна.
Не, не си.
Това, което сторих, отвори рана,
която пулсира от... десетилетия.
Искаш да знаеш дали се разкайвам за решението си
след всички тези години,
дали съжалявам, че те изоставих.
Е, така ли е?
Разбира се, че съжалявам.
Толкова съжалявам.
Тогава защо?
Мислех...
че ще е най-добре за теб.
Аз...
за мен.
И грешах.
Не разбираш ли,
защо не мога да напусна Подземния свят?
Мислех, че е заради Реджина, но сега знам.
И заради двете ви е.
Ти си недовършената ми работа.
Съжалявам. Идва ми малко в повече.
Всичко е наред, мила.
Защо не ти донеса малко вода?
Това трябва да помогне.
Знаеш ли, забавно е.
Представях си този ден хиляди пъти...
намирайки те, чувайки, че съжаляваш,
че наистина си ме обичала.
Беше почти като мечта.
За мен също.
Има само едно различно нещо.
Виждаш ли, в мечтите ми извинението ти беше искрено.
Не съм мислила, че ще се опиташ да ме отровиш.
Можеш да излезеш, Реджина.
Да не мислеше, че ще повярвам на тези лигавщини?
Не беше така. Знам, че си разстроена, мила.
Много повече от разстроена съм, мила!
Моля те, Зелина, нека обясним.
Какво да обясняваш?
Че се опитваш отново да съсипеш живота ми?
Какво, не можа да се справиш сама
и веднага изтича при мама?
Не съм искала да съсипвам нищо.
Разбира се, че не.
Само правехте най-доброто за мен.
И двете сте направени от еднакво зло.
Никога не ви е интересувало какво ще се случи с мен.
Никоя от вас!
Майко?
Търсихме те.
Виждам.
Зелина и аз си играехме...
и аз я отворих случайно.
Не съм искала. Наистина.
Само се чудехме... Това значи ли...?
Да.
Ти и Зелина сте сестри.
Защо не ни каза?
Не бях сигурна, че ще разберете.
Ако ми е сестра, не трябва ли да сме семейство?
Това ще те направи ли щастлива, Реджина?
Да! Повече от всичко!
Не мога да изразя колко ме разочарова това.
Какво?
Не чу ли нищо от това, което казах по-рано,
или магията ти го изби от главата?
Може да разчиташ само на себе си,
и понякога това означава,
че трябва да взимаш трудни решения.
Но тя спаси живота ми.
Знаеш ли какво ще стане, ако хората разберат за нея?
Всичко, което се опитвам да направя за теб...
добър брак, шанса да си кралица...
всичко ще приключи.
Но нищо от това не ме интересува.
Е, аз да.
Надявам се някой ден ще си достатъчно силна
да вземаш сама такива решения.
Дотогава,
аз ще ги вземам вместо теб.
Майко, моля те, не го прави! Обещавам, ще съм добра!
Отведете я.
Не! Не!
Реджина! Не я вземайте!
Не! Спрете!
Не! Реджина!
Не!Не!Не!
Не се тревожи, Зелина!
Без значение какво ще направи, ние сме сестри!
И нищо не може да промени това!
Ще те намеря! Обещавам!
Всъщност няма,
защото няма да помниш, че това се е случило.
И тя също няма да те помни.
Не мога да повярвам,
че мислех, че нещата между нас можеше да бъдат различни.
Интересуваш се само от себе си.
Без значение какво правя,
ти и аз никога няма да сме на една страна!
Знаеш ли какво? Права си.
Искаш да изгориш това място? Хайде.
Достатъчно.
Ако трябва да мразите някого, това съм аз.
Не става дума за теб, майко.
А трябва.
Преди ви беше грижа една за друга.
Какво говориш?
Има глава в семейната ни история,
която и двете не помните.
Беше отдавна.
И е време...
да си спомните.
Аз съм Зелина. Как се казваш?
Реджина.
Не! Не!
Виждате ли?
Някога бяхте сестри.
които се обичаха и имаха нужда една от друга.
Мислех, че такава любов,
всякаква любов,
е слабост.
Бях глупава.
Виж се, Реджина.
Остана тук за да помогнеш
на баща си и приятелите си.
По-силна си отколкото бях аз.
И това е силата, която взимаш от хората, които обичаш,
не от мен.
Благодаря ти, майко.
Моята Зелина...
Мислех това, което казах по-рано.
Съжалявам.
Съжалявам, че не ти дадох семейството, което заслужаваше
или любовта.
Трябваше да съм до теб
вместо да си губя времето да съсипвам хора.
Може би сега не трябва да правиш същите грешки като мен.
Ами ако е твърде късно?
Ако престоят ми тук ме научи на нещо,
то е, че никога не е твърде късно,
особено за семейството.
Никога няма да спрете да сте свързани,
до самия край.
И понякога...
и след това.
Знаеш ли, като ни убиеш
няма да си помогнеш с бягството, Злобара.
Права си.
Но да те изпратя на вечно мъчение...
това е сочен бонус.
Наистина ми се иска да кажа,
че ще е бързо и безболезнено, но...
Не.
Как е това на бързина?
Аз ще го взема, любов.
Не че можеш да го използваш.
Килиан.
Изглежда сме на време.
Добро бягство, Дейвид.
Честно казано, не мислех, че го носиш в себе си.
Килията беше последното място на която трябваше да ме заключиш.
Не мислиш ли, че знам как да избягам от собствения си затвор?
И какво? Сега ще се включиш и ще го раздаваш герой?
От теб зависи, Джеймс.
Никой от нас не е искал да преживее това.
И аз бях ядосан.
Но не означава, че трябва да завърши така.
Ние сме семейство.
Мога да ти помогна да продължиш.
И мога да ти помогна да намериш мир.
Да.
Можеш.
Защото убийството ти е недовършената ми работа.
Татко!
Ема!
Заемам се.
Джими! Джими!
Джеймс, почакай.
бебето добре ли е? Да, добре е .
Ти добре ли си?
Да.
Направи това, което трябваше.
Не, трябваше.... трябваше да има друг начин.
Нямаше.
Татко, понякога хората не могат да продължат.
Знам.
Въпреки всичко ми беше брат.
Как стана при баща ти.
Просто прекоси моста.
И го отведе където принадлежеше...
към светлината.
Ще стане ли при нея?
Каквато й да е съдбата ми...
я заслужавам.
Майко, не трябва...
Мога да го направя.
Знаейки, че събрах вас двете заедно е...
това е мирът, който ми трябва.
Майко...
Обещайте ми, че ще се държите една за друга.
В истинския Сторибрук, когато умрях...
нямахме възможност да се сбогуваме.
А с теб дори нямахме шанс да си кажем здравей.
Обичам ви и двете.
Чаках цял живот да имам майка
и сега си отиде.
Всичко е наред.
Наред е.
Мисля...
мисля, че имаш друга любов да откриеш.
какво говориш?
Хадес.
Върви при него.
Вярваш ми?
Може и да успееш да го промениш.
Благодаря ти, Реджина.
Мога да кажа, че любовта разцъфтява.
А аз мислех, че нищо не
цъфти в Отвъдното.
Какво искаш?
Дойдох да видя една жена за едно проклятие...
досадно спящо проклятие, което ти даде на жена ми.
Ако Бел предпочита вечен сън
пред още един момент с теб, едва ли вината е моя.
Мога да кажа, че преценката й се подобрява.
Виж, работата е там,
че не мисля, че е стигнала до това решение сама.
Мисля, че си видяла възможност
и си се възползвала, точно както аз правя сега.
Не можеш да ме нараниш.
Имаме сделка, помниш ли?
Да.
Имам предложение за друга сделка,
което не мислех да приема
докато не стори това на Бел.
Кой е това?
Той е това, което наричам "вратичка".
Зелина, запознай се с баща ми... Питър Пан.
Чувам, че си лукава.
Е, аз съм още по-лош.