През 2166 година безсмъртен тиран на име Вандал Савидж
завладя света и уби жена ми и детето ми.
Сформирах елитен екип за да го проследя във времето
и да спра възхода на силата му.
За жалост планът ми противоречеше на това
на което съм се клел във вярност, Господарите на времето.
В бъдещето, приятелите ми може да не са герои,
но ако успеем,
те ще бъдат запомнени като легенди.
До сега в "Легендите на утрешния ден"...
Господари на времето.
Отведоха ме на място наречено на Изчезващото място.
Те ме тренираха през целия ми живот
Органите на г-х Джаксън
остаряват с изключителна бързина.
Останалата част от тялото му скоро ще ги последва.
Пътуването през времевия поток
трябва да оправи състоянието ти.
Ако се разделим, ти ще умреш.
Този човек, който доведе, трябва да се върне обратно в 2166.
- Отведете го. - Какво?
Претърсете кораба за останалите.
- Вие сте арестувани. - Мик какво става?
Трябва да намерим къде да се скрием.
Трябва да се върна в 2166.
Очаквах с нетърпение да видя семейството ти.
И защото, ако не ме следваше
ето това щеше да е света ти след 150 години.
Можех да избера всяко време и всяко място.
От всички хора, които са живяли
Избрах вас осмината.
Наистина се надявам да не ме подведете,
мен и целия свят.
Ако отговора е да,
елате на този адрес след 36 часа.
Е какво мислиш?
Мисля за тези пет минути от живота ми, които няма да си върна.
Той туко що ни показа целия свят в пламъци.
Не можеш да обърнеш гръб на това.
Очевидно.
Мисля, че всички можем да се съгласим
че мисията, щеше да върви много по- добре
без тези двамата.
Не е подписано още.
Няма да подписвам нищо.
- Джеферсън... - Не.
Няма да тръгна, за да умра в някакво апокалиптично бъдеще.
Оставам точно тук в настоящето.
Нека говоря с него.
Джеферсън може ли поне първо да го обсъдим?
О това е първото.
И винаги ми казваш какво да правя.
Няма да стане този път.
Но ако съдбата на света е заложена на...
Тогава света може да намери някой по- способен от мен.
Вярвам в уменията ни на Огнена буря.
Добре, виж, поспи.
Ела в офиса ми утре, и ако отговора ти е все още не...
Ще бъде.
Грей, трябва да поговорим.
Ние тъкмо говорехме.
Как смени дрехите си толкова бързо?
Нещо наречено пътуване във времето.
Нуждая се от помощта ти.
Отбора е в опасност.
Мартин, добре ли си?
Трябва да се слея с Джеферсън....
периодично за да поддържам нуклеарното равнище.
Отпращайки го със совалката
вероятно не беше най- добрата идея.
Имайки предвид обстоятелствата
изненадвам се, че който и да е било от нас е жив.
Оу, и ти ще умреш скоро.
Отказваш се лесно.
Какво ти дава безплатен пропуск?
- Те имаха други планове за мен. - Като Кронос.
Те ще се опитат да ме прекарат
през встъпателния в длъжност процес отново.
- Промиване на ума? - Убивайки повечето, професоре.
А тези, които не умрат,
свършват като безмозъчни кози.
Но Снарт каза, че не си бил безмозъчен
когато беше Кронос.
Не и повече от обикновеното, всъщност.
През цялото време останах фокусиран върху едно нещо.
Единственото, нещо което ме държеше с ума си...
отмъщението.
Фокусирах се върху това, колко много мразя всички ви.
О, джентълмен, липсваше ми.
Хайде.
Ах, това е. Ау, счупи ръката ми.
Хей какво правиш? Защо я взимаш?
Хей!
Кендра!
Остави ни.
Имам питане.
Защо не сме те убили още?
Това се опитвате да направите през цялото време.
За твое съжаление,
двама от екипажа ти са на свобода.
Кажи ми къде да ги намеря,
и ще пощадя другите.
Това, като офертата, която ми предложи в СССР.
Много се изкушавам.
Ти си беглец от правосъдието.
Подпомогна Вандал Савидж да превземе света.
Имам чувството, че дефинициите ни
за "правосъдие" се различават от части.
Единствената разлика между нас
е че моето виждане за времева линия достига по-далечна
и по- широка от твоята.
Предполагам, трябва да съм впечатлен?
През 2175 по- малко от десет години
след завладяването на света то Савидж,
Земята е нападната от войнствена раса
от извънземни от планетата Танагар.
Без Савидж да обедини света под една власт,
ето какво щеше да стане със света.
Това е работа на Савидж.
Не.
Това ще се случи на Земята
ако Савидж не е там за да води.
Без него, цялото човечество ще изчезне.
Дори тези царствени падения на Тангарианците.
Сега впечатли ли се?
Не.
И ти си луд, колкото приятеля ти Вандал
ако мислиш, че той е единствената надежда на света.
Изследвахме времевата линия. Няма друга надежда.
Не очаквам ти да приемеш думата ми.
Ето защо има нещо друго, което искам да ти покажа.
Откъде дори да знаеш, че това е там долу?
Когато Рип ни формира първия път, заех се с задачата
да изследвам всеки инч от тази кутия
ако има нещо, което да си заслужава краденето.
Нямаше. Да се махаме от тук.
Чакай, ами екипа?
Няма какво друго да направим за тях.
Просто ще си тръгнеш ли Мик?
Ако Господарите на времето са наполовина засукани както каза Мик,
има огромен шанс, Мик да не е вече Мик.
Сега защо все още не летим?
Защото не отивам никъде.
А дори и да искахме, ние сме в хангар
заобиколени от цяла армада то времеви кораби.
Уейврайдър. Имаме оръжия.
Можем да си проправим път.
Това не ти е "Бони и Клайд".
Не отивам никъде без останалата част от екипа.
Може би не бях достатъчно ясен.
Не го прави.
Не се дръж така сякаш си същото студено- кръвно копеле
която беше, която се срещахме за първи път.
Помня Русия.
И ти беше единия, който ми каза да не убивам Стайн.
Да, защото изглежда имаш проблем с това
да бъдеш убиец.
Аз, както и да е, нямам.
Докажи го.
Застреляй ме.
- Здравейте? - Здравейте, г-це Ланс.
Гидион ти си жива.
Ако под "жива" имате предвид, че оперативната ми система
работи, да,
Успях да се кача в латентното ядро
за да избегна изтриване, когато Господарите на времето...
Можем да си споделяме истории за битки после.
Къде са останалите от екипа?
Те са в килия 4587,
и те също са живи... за сега.
Какво имаш предвид " за сега"?
Оу ти си будна.
Не се притеснявай.
Тези каишки са изработени от Тиберийска стомана.
Това е времеви кораб.
Малък подарък от приятелите ми.
Принц Куфу също е с нас.
Той е затворен долу в товарното отделение.
Къде ни водиш?
На един ангажимент, който имам.
Със съдбата.
Би трябвало да си запознат с тази процедура Кронос.
Името е Мик.
Въпреки, че трябва да направим някои уточнения.
Изглежда състоянието ти не беше такова
каквото трябваше да бъде.
За господар на времето, определено пилееш много от него.
Дори и само с част от встъпаването,
ти беше най- добрият от ловците ни Кронос.
След като приключим,
времевите престъпници и времевите пирати ще са
само отзвук от стъпките ти.
Мм, добре, за твое добро моли се този план да проработи.
Защото ако не, този ботуш ще смачка черепа ти.
- Какво е това място? - Нашата Свещено, на свещените.
Окулът, камерата,
нашия най- могъщ прозорец в миналото, настоящето и бъдещето.
Източникът на цялата информация на времевата линия.
Защо узнавам за това, чак сега?
Не и капитана.
Съществуването на Окулът е известно
само на висшия Съвет,
включително и най- големите тайни:
Окулът не само ни дава прозорец към времето,
но и способността да го променим така, че да сме на място.
Помагахме на Вандал Савидж подсилвайки силата му
като му давахме достъп до пътуването във времето.
Но и вие му помагахте.
От момента, в който осъзнахме, че само Савидж може да спаси света,
използвахме Окулът да те манипулираме.
- Това е невъзможно. - Помисли.
Благодарение на твоите усилия Вандал Савидж не е в затвора
за продажбата на ядрено оръжие през 1975.
Ти предотврати Съветския съюз
от спечелването на Студената война през 1986.
Убийството на Картър Хол осигури на най- приближените лейтананти
на Савидж свръхестествено дълъг живот.
Ти и екипа ти се движихте
през времето.
Ние просто пренасочвахме, и ти,
осигури резултатите, които се изискваха.
Виж, убеди се.
Гледаш в миналото.
Ще видиш, че всичко, което казвам е истина.
Това не е само миналото.
Ще видиш и бъдещето.
Не вероятното бъдеще.
Не предположение.
Гледаш събитията, които ще се случат.
Ами избора? Ами свободната воля?
Илюзия. Единственото място във вселената
на което съществува свободната воля е Изчезващото място.
Не!
Без значение, е какво ще правиш, това ще се случи.
И няма какво да направиш за да го спреш.
Не, аз действах без вашето съгласие.
В... в разрив с вашите заповеди.
Всичко, което направих, бе за да спася семейството си.
Никой не ме контролира!
Разчитахме на това, гневът ти да е твоя водач.
Имахме нужда от нещо, което да те пришпори,
да ти даде цел.
Затова ние заповядахме....
Савидж да убие семейството ти.
Рип?
О Боже мой, те са го измъчвали.
Какво ти направиха?
Показаха ми истината.
Друс ми показа нещо наречено Окулът.
Те са ни контролирали.
Нищо, което сме направили не е било по наша воля.
Следвали сме сценарий, воден от Господарите на времето.
Не, това... това е невъзможно.
Отказвам да го повярвам.
Ами, налага се, Реймънд...
защото ми показаха смъртта ти.
Съжалявам.
Каза, че екипа е в опасност.
Каква опасност по- точно?
Не знам точно, но долавям нещо
от нашата психическа връзка.
Което означава, че съм в опасност. Какво става?
Хайде, Грей, знаеш, че не мога да ти кажа.
- Кой казва? - Ти...
- в бъдещето. - Оу.
И дори да не се налагаше да се тревожа за опасностите
които знанията ти за бъдещето осигуряват,
имаме по- големи проблеми, за които да се тревожим.
Хей източваш прекалено много
количество от колектора.
Това са глупости, Джеферсън.
Трябва ли да ти припомням кой изобрети колектора?
О мили Господи.
- Да. - Добре, беше прав.
О, не звучи да се изненадваш.
Ами не се среща често знанията на авто механик
да са повече от тези на ядрен физик.
Знаеш ли, забравих колко беше арогантен.
Беше?
Защо говориш за мен в минало време?
Да не би да си свидетел на смъртта ми?
Успокой се, не умираш.
Ужасно осакатен.
Защо не ми кажеш какво става?
Вместо да ми досаждаш за бъдещето
и да бъдеш непоносим с това "знам всичко",
защо не ми помогнеш да пренасоча потока
във втория буфер
вместо само да се тревожиш за себе си?
-Хм? - Добре.
Извинявам се за това, колко болезнен беше встъпателния процес.
Много от спомените ти бяха вкоренени дълбоко.
Изисква усилие да бъдат изкоренени.
Кажи ми...
какво е името ти?
Името ти!
Името ти?
- Твоето... - Кронос.
Пуснете го.
Има много лов, за вършене.
Нека започнем със Сара Ланс и Леонард Снарт.
- Това е лош план. - На Гидеон е.
Не си помагаш с аргументи.
Трябва да приключим с качването на тези на корабите,
и да се връщаме на Уейврадър.
Не мога просто да стоя тук и да чакам да умра.
Ако е някаква утеха, не си сам.
И ти ли се предаваш?
Еми нека преразкажем ситуацията, става ли Реймънд?
Отново превръщат г-н Рори в Кронос,
Аз съм на път да преживея ядрено взривяване...
и нашия капитан мисли, че бъдещето
ни вече е написано.
Знаеш ли какво мисля?
Мисля, че и двамата сте кръшкачи.
Няма измъкване от нито една от клетките
- или от бъдещето. - Осъзнай фактите Реймънд.
Свършиха ни съюзниците.
Забравяш Сара и Снарт.
Докато са на свобода,
все още имаме шанс.
Още един момент. В който почти успях.
Дори и това да проработи,
никога няма да успеем да отлетим от тук.
Това му е хубавото да имаш времеви кораб.
Няма нужда да летим където и да е било.
Може ли да спреш да го правиш?
Защо изобщо започна да носиш това нещо?
Това е от първата работа, която направихме с Мик.
Спортен склад.
О, ти имаш сантиментална страна.
Това не е спомен, а напомняне.
За какво?
Че дори добре контролираните планове
могат да кривнат на страни.
Прекарах доста време подготвяйки се за този обир.
Изследвайки целта.
Запомняйки смените и графика на доставките,
и тогава изненада!
Оказа се че те са подобрили охранителната система.
Трябваш е да хукнем.
Три седмици планиране и всичко, което мога да покажа ....
Беше лош пръстен за кутрето. Толкова тъжно.
Имайки предвид, че съм на път да разменя живота си за нищо,
Мисля, че просто изникна най- отпред.
Времевия диск отново е на линия.
Стегни колана.
Сър, Уейврайдър туко що направи скок във времето.
Нареди всички свободни кораби да го последват.
Сър, капитаните не са подготвени за...
Всичките!
-Годфри, какво става? - Съжалявам капитане.
Критичните системи са отхвърлени от външно...
♪ Да изпеем песен ♪
♪ Не се лутай около, просто трябва да бъдеш силен ♪
- ♪ Просто спри ♪ - Годфри?
♪ Защото аз наистина те обичам ♪
♪ Спри! Ще се мисли за теб ♪
Годфри, рестартиране. - ♪Погледни в сърцето ми ♪
- ♪ И нека любовта ♪ - ♪ Държи ни заедно ♪
♪ Както и да е, бла-бла бла-бла-бла, както и да е ♪
Твоите приятели са направили скок във времето.
Изгубихме ги.
И аз изгубих всички причини да те държа жив.
Почакай, нека поговорим за това за момент.
Господарят Друс.
Убийте всички.
- Започнете с него. - Да сър.
Но пресметнахме накъде се е насочил Уейврадър.
Минало или бъдеще?
Настояще.
Някой да поръча спасяване?
Г-н Снарт времето вие безупречно.
Или не.
Свали оръжието Мик.
Кронос, огън.
Със сигурност.
До колкото си спомням, ти обещах нещо.
Не, умолявам те.
Не!
Къде са останалите?
Г-н Снарт помага на професора
намира се в МедБей.
Не се справя добре без неговата ядрена половинка.
Измъкни ме от този тъп костюм на робот.
Първо защо не ни разкараш от тук Гидиън?
Тук съм капитане и имам желание
да добавя, колко е хубаво пак да сме заедно.
И ти ми липсваше.
След като се събрахме,
трябва да спомена, че имаме малък проблем.
Господарите на времто ни заключиха за
притеглящ лъч.
Махни я Гидиън.
Съжалявам, твоя работа.
Г-це Ланс, останете където сте.
Доказахте, че се справяте добре с пилотирането на кораба.
Относно притеглящия лъч...
Д-р Палмът ще дойде да ми помогне да гоизключа.
Вече установих връзка
за омниматричната рамка, капитане.
Господарите на времето са зли, но не са глупави.
Няма начин да позволят на Гидиън
да премахне притеглящия лъч от дистанция.
Каквото и да правите, по- добре го направете сега.
- Заключени са. - Почакай.
Ами ако убедя системата че постоянната команда
- идва от някъде другаде? - Или някой друг.
Някой на когото вярват.
Просто трябва да заемем... Операционната система на Кронос.
"разменям" хард диска на г-н Рори в момента.
Каквото и да правиш действай бързо.
И... готово.
Сега, Сара!
Ами предполагам време е да кажем сбогом.
Поне засега.
Още нещо, не забравяй да пуснеш...
Квантовия антонюатор след като заключа Изчезващото място.
Правилно.
Предполагам също е време да се извиня
за да това че бях "досадно знаещ всичко"
Заеш ли, преди ме побъркваше,
но сега разбирам, че това е твоя начин
да се грижиш за мен.
Между другото, ще бъда наистина бесен
за цялото това дрогиране.
- но ще го преживея. - Надрусване?
- Никога не бих си помислил... - Да, да...
Но всичко е наред.
Всъщност е най- доброто решение, което някога съм правил.
Бъдещето...
искаш да знаеш какво става?
Не, не, всичко е наред.
Знам достатъчно.
Този млад мъж пред мен е доказателство
че нещо е тръгнало добре на това приключение.
- Довиждане Мартин. - Довиждане Джеферсън.
Професора е в MedBay.
Обещай да не се взривяваш докато той не е на борда,
за което мислех да внимавам.
Състоянието на професора е най- малката
ни грижа опасявам се.
За мое раздразнение
излиза, че всичко, което сме правили
може би дори целия ни живот,
е бил определен от Господарите на времето.
- Какво? - Господарите на времето имат
нещо нарече Окулът, който им позволява
не само да надникват в бъдещето,
ами да го сътворяват.
Бъдещето, в което съм мъртъв очевидно.
И защо биха те искали мъртъв?
Някога слуша ли какво излиза от устата му?
Сега, според мен, смъртта на д-р Палмър
не е част от техния план.
Не, това не е успокоително. Оу!
Искаш да кажеш, че Господарите на времето са искали да го направя?
Това което казвам, е че те са измислят
нашите животи така, че да се движим в много точно определени насоки.
И ние играем по този сценарий дори в момента.
Значи можем да отидем в 2016,
но може би това биха искали Господарите.
Или може да отидем да вземем Кендра и Картър...
Което също може да е нещо, което те искат.
Значи трябва да правим това, което те не биха искали.
Ако Окулът е нещото, което използват за да ни контролират,
значи трябва да го унищожим.
Но как ще го направим ако Времевите копелета
ни дърпат конците?
Друс ми каза, че способностите на Окулът
да контролира нашите действия не работят на територията на Изчезващото място,
най- вероятно защото то само по себе си
не съществува във времето.
Което обяснява защо успяхме да избягаме.
И също защо може би имаме шанс да унищожим действително това нещо.
- Аз съм с Рей. - Оу.
Ако трябва да бъда куклата на някой.
Ще бъда тази, която сама си реже кървавите конци.
И обичам да взривявам неща.
Отлагаме мисията да спрем Савидж и да спасим света.
Да станем легенди и да променим съдбите си.
Но мисията, не се променя.
Това е лудост.
Харесва ми.
Гидиън задай курс към местонахождението на Окулът.
Екип...
Мисля, че е време да вземем съдбата си обратно.
Ммм.
Ако ще умирам няма смисъл да гледам храната си.
Господарите на време знаеха
че правите грешки, знаете ли?
НО какво ако тези грешки са били част от плана им?
Всъщност трябва да спра да мисля за това.
Времевите последици са безкрайни.
Ето затова не мисля.
- Не е зле а? - Добре.
- Как го правиш? - Кое?
Как не стана пак Кронос?
Каза че единственото нещо което те е спасило първият път
било фокусирането ти върху омразата.
Върху какво се фокусира този път?
Отбора.
И колко ти пука за нас?
Мислех си за това как царски ще сте прецакани без мен.
Искам да кажа
че ако аз мога да оцелея без да стана Кронос,
вие можете да оцелеете всичко на което ви подложат.
Благодаря. Ще го запомня.
И по- добре
защото ако кажеш на екипа, че наистина ми пука
ще ти обръсна главата.
Човече това е добро.
Не съм в настроение.
Щях да се извиня за насочения пистолет,
но очевидно съм следвал сценарий.
Това не те прави по- малко кретен.
Виновен.
Какво мислим за плана на Рип?
Има ли значение?
Очевидно всичко което правим
е било предначертано от бившите шефове на Рип.
Смешно, е че винаги съм се гордял от това че съм тип
който не играе по правилата.
Ела и разбери, че аз съм изиграния.
Не знам.
Все още чувствам отговорност за всичко, което направих.
И все още не мога да спя нощем.
Или нещата, които не успях ме карат да будувам.
- Какво е това? - О не знам.
Може би е било на кораба и е пътувало във времето
Започнах да се чудя какво ли крие бъдещето за мен...
и теб...
и мен и теб.
Искаш да откраднеш целувка от мен ли Леонард?
Дано бъдеш добър крадец.
Как се чувстваш Мартин?
Ами, умирам.
И почти съм убеден че и ти ще умреш и всички останали.
Аз малко те водя.
Обикновено бих бил доста обезпокоен, но истината е
че откривайки че живота ти е предопределен
е иронично отпускащо.
Вече пробвах всичко, което знам
за Окулът и с помощта на няколко
" обратно в плика" физически калкуции,
съм убеденче имам шанс.
Колкото и минимален да е.
Капитане пристигнахме при извора Окулът
от далечната страна на Изчезващото място.
Базирайки се на описанието на капитан Хънтър,
Окулът е масивен темпорален компютър,
най вероятно захранван от -малък мащаб свръхнова
съдържащи се на дъното на извора.
Защо никой от вас не се вълнува за това?
Вълнуваме се да го взривим.
Д-р Палмър ще деактивира ядрото съдържащо супернова,
което ще създаде аномално събитие.
Много голяма експлозия,
Звучи ми като план.
Здравей отново Рип.
Точно по график.
Мисля, че влязохме в капан.
Не, това е съдба.
Трябва да кажа всички, си изиграхте ролите добре.
Всичко, което направихте,
се опасявам, че беше за нищо.
Всичкото ваше позьорство.
Всички ваши твърдения, че правите най- доброто за времевата линия,
за предпазване на историята,
и всичко свежда до студенокръвно убийство.
Разликата между убийство и екзекуция
е само въпрос на авторитет.
Аз я имам. ТИ не.
Убийте ги.
Връщане на совалката в Уейврадър.
- Успех г-х Джаксън. - Надявам се, че не съм закъснял.
Не Джеферсън, на време си.
- Как успя да... - Какво/
Мислеше си че си единствения
който знае едно две неща за пътуване във времето?
Добра работа. Трябва да стигнем до Окулът
преди отрядите да стигнат.
Ще отнеме около две минути да реазберем
как да самоунищожим това нещо.
Ще ти спечелим малко време. Пазете входа.
Г-н Рори вие сте с мен,
Сега ако ме извиниш, няма да се бавя.
Савидж. Хат- сет!
Моля.
Не го прави.
Не убивай семейството на Рип.
В комичен смисъл, вече е направено.
Не! Савидж!
- Побързай прическа. - Колко още?
Н път сме да обърнем полярността на матрицата.
След като го направя. Мога да кажа, че ще имаме около две минути
преди това цялото да каже Бум.
По- точно колко голямо Бум?
По скалата от едно до десет...
гуголплекс.
- Какво правиш? - Не мога да работя
- със всичкото това съоръжение. - Не можеш.
- Програмиста има нужда от ръцете си. - Рей...
- Ще се справя, не се тревожи. - Не няма.
Точно това видях. Това ми показа Друс.
Ето така умираш.
Няма нищо.
През целия си живот съм искал да правя разлика.
Създавайки бъдеще за вас
без влиянието на Господарите,
това се брои.
Така каза, не бързам да умра,
дръж ги далеч от мен, става ли?
Да.
Продължавай да стреляш!
Ах!
Не правя това защото те харесвам.
Да, знам.
Добре. Почти сме готови.
- Оо. -Оо?
Изглежда има някаква защита за превенция на намеса,
която вероятно включва опит за взривяване на това нещо.
На английски прическа.
Трябва да направя връзка със защитата
по ред за да унищожа Окулът.
Не беше много на английски.
Ах!
Връщайте се на кораба.
Не тръгваме без теб.
Видяхте бъдещето, на практика вече съм умрял.
Прав си.
- Мик... - Ще се справя.
Искам отмъщение на тези копелета.
Сега се махайте от тук.
Майка ти беше смела...
толкова колкото баща ти беше глупав.
Кой си ти?
Тръгваме.
Къде са Реймънд и Мик?
Рей е в джоба ми а Мик избра да остане.
- Защо? - Някой трябва да остане за
да унищожи Окулът. Мик избра да е той.
Не, не, не, не, не не може. Там ня....
Трябва да тръгваме!
- Мик. - Махай се от там.
Не и без теб Мик.
Красавеца каза, че трябва да държа тази пръчка за кораба за да се взриви.
И аз държа пръчката. Сега тръгвай!
Стари приятелю прости ми.
За какво?
- Махнете го от там. - Не.
Просто го направи.
Грижи се за майка си а?
Или не.
Не, затвори.
Затвори!
Няма конци за мен.
Той размени живота си за нашия.
Той беше герой.
Което със сигурност е последното нещо
с което би искал да е запомнен.
Но той беше това.
- Гидиън? - Да капитане?
Би ли ми показала времевата линия?
Няма времева дата
в следствие на унищожението на Окулът.
Пътуваме без карта.
Бихте ли...
показали нови данни от 2166 тогава.
Знаете ли какво искам да разбера.
Съжалявам Капитане.
Новите данни от 2166 потвърждават че Вандал Савидж
вече е успял с убийството на Миранда И Джонас.
Хей.
Махай се. Искам да съм сам.
Гидиън потвърди, че Окулът е унищожен.
От сега нататък, това е табула раза.
Да се престорим за момент, че не говоря гръцки.
Латински.
Съжалявам.
От този момент нататък,
действията ни са наши собствени.
Имаме свободна воля.
Това се предполага, че ще ме накара да се чувствам добре ли?
Да.
Означава, че Леонард не е умрял за нищо.
Той планираше това за мен преди да се случи.
Съжалявам Мик.
Убих Деклан, Друс е мъртъв.
Времевите господари сега нямат нищо, техният кораб
беше напълно унищожен.
Но аз все още чувствам необходимост да убиея някого заради Снап.
Савидж все още държи Картър и Кедра.
Той ще свърши работа.
О, не плачи за умрелите, Шей-Ара
Те са смъртни.
Те са под нас.
Искам да говоря с Времевия господар Друс.
- Г-н Савидж - Бих искал да говоря с Друс.
Господарят Друс е мъртъв.
Хънтър.
Изгубихме способността да манипулираме времето.
И как това ме засяга?
Вие вече сте зад нашите граници на подкрепа, г-н Савидж.
Не можем да ви помагаме вече.
А какво ще стане с Тангарианците?
Без Окулът времето е закотвено.
Събитията вече няма да се случват както сме искали.
Или проектирали.
Прекъсване на връзката.
Изглежда приятелчетата ти отрязаха квитанциите.
Колко дълго мислиш, че можеш да държиш властта
без Господарите на времето да ти пазят гърба?
Не за дълго, опасявам се.
но те ми осигуриха, кораб на времето.
Вече не ми е необходимо да управлявам света Шей-яра.
Сега имам способността да го променя.
Sync and corrections by explosiveskull