До сега в Penny Dreadful...
Наясно сте, сър, със крайността.
Да го разфасоваме.
Мисля че за това плащам.
И хората от миналото ти които те използваха
Ще им простиш ли?
Искаш ли от мен да им простя?
Итън: Не съм човека който познаваше.
Има кръв по зъбите ми.
Тогава си точно този Апачи който ми трябва
Смятам да заведа г-н Талбот при подходящите
представители на вашето правителство.
И как смятате да направите това, Инспекторе?
Вълка се връща в бърлогата си.
Как ми липсваше.
Можем ли да укротим звяра?
Покажи ми какво можеш.
Г-н Белфльор. Няма ли да поздравите нашия гост?
Записвам сеансите си за по-късен преглед.
Тези са само за моите уши.
Ако повярвате на нещата които ви казвам,
никога няма да можете да спите спокойно отново.
Разкажи ми.
Тя е разказала своята история.
Да, Господарю.
На колене, дете.
Ще бъдеш плът, от моята плът...
Кръв, от моята кръв.
Къде?
Някаква конюшна.
Добре си.
А другите?
Не толкова добре.
Скоро ще тръгнат след мен.
Трябва да тръгвам.
Къде си намислил да отидеш?
Ти няма да идваш.
Итън..
Помощта ми не ти ли беше достатъчна?
Не ти ли доказах предаността си?
Последвах те отвъд океана и континента.
Ще те последвам и в Ада.
Аз ще водя..
Вълкът на Господ.
Седиш там, с твоя грамофон
и твоите въпроси...
осъждайки ме,
отказвайки да повярваш на думите ми..
Познавам те!
Беше ми приятелка.
-Имаш предвид моята предшественичка.
Джоан Клейтън. Ти!
Ти си точно като нея.. без добротата.
-И абортите. -Престани.
Седни, Ванеса.
Вярваш ли ми?
В какво искаш да повярвам?
Това, че съм въплъщение на твоя приятелка вещица?
Това, че си преследвана от вампири?
Това, че си говориш със Сатаната?
В кое точно искаш да повярвам?
Вярвам на всичко.
-Не. Ти вярваш, че аз го вярвам.
Няма разлика за мен
Седни, Ванеса, моля те.
Само какъв пациент си имате.
Пълна невротичка.
Не г-це, пациентът ми е наранен.
Всичко е вярно.
Доказваш го по най-различни начини
и за това е разбираемо за теб.
Но е необяснимо.
И така умът ти подрежда всичко сам.
Фантоми, злодей, демони.
Нещата, които разбираме и можем да назовем.
Но то няма име, Ванеса.
Това е нечестиво влияние без име,
от което расте болестта ти.
-И заблудата ми? -Да.
Може ли цигара?
Пуснете ме!
Г-це Айвс! Пуснете ръката ми!
През кожата ти.. до костите ти...
пълзя като скорпион..
нагоре, изкачвайки се.
Имате белег отзад на врата.
Кръв!
Отвън има трамваи.
Град!
Още кръв!
Била си наранена от мъж.
Той е щял да те убие.
Но ти си го убила първа, нали.
Тези неща имат имена.
Това са вещиците.
Това са вампирите. Това е Луцифер.
Това са всички неща, които виждаш в кошмарите си.
Да повървим ли заедно?
-За първи път си в града? -Какво?
Не.
Качих се в Дъмфрис.
Идваш от далеч на север, нали?
Много далеч.
Имаш роднини тук?
Да
И..
нямате никакви спомени?
Като призрак преминал през стаята..
Но вече го няма.
Само частични видения.
Бяхте доста побъркан.
И буен, да знам, казаха ми. -По-полека старче.
Страхува се от зъбите ми.
И когато лудостта ви се завърна,
помните ли тази част?
Когато бях с всичкия си?
Не напълно.
Не е ли жалко?
Да, това е тъжното.
Серумът действа само няколко часа.
И след това се възвръщат.
-Звярът напира. -И кое е вярно?
Кой е истинският човек, звярът или ангелът?
-Ние сме и двете. -Така ли?
"Доброто и злото нека се преплитат."
О, не.
Никак.
Или поне...
не може да сме такива.
Толкова сложни.
В края
трябва да сме това, което светът изисква да бъдем.
Трябва да вземем похота
и алчността и честолюбието
и да ги погребем.
Всички извънземни, грозни неща!
Всички неща, които наистина сме!
Другият! Другият човек!
Не можем да му позволим!
Приготви се за предстоящата работа, Хенри.
Ако не можеш да понесеш кошмара,
не трябва да полагаш глава за сън.
Мога да го понеса!
Понасял съм го цял живот!
Добре, мисля, че мога да помогна за това.
За какво?
Регресията.
Мога да увелича трайността на промяната,
дори да я направя перманентна.
От години работя върху това.
Повярвай ми, няма начин да..
Не. Ти не си могъл да го направиш. Но аз мога.
Винаги си бил късоглед по отношение на твоята дисциплина.
Не е нужно да живеем на границата.
Можем да сме напълно ангел или звяр.
Може да се случи.
Как?
Електричеството е разкрило тайните си на мен.
Като съединим усилията си..
ще създадем хор от ангели.
Един определен.
Почти ги съжалявах.
Толкова предсказуеми интереси.
Всички мъже са роби на страстите си.
Дори Дориан?
Дориан е изключително създание.
Той е мъж.
Но различен от всички други.
Никога не съм познавала някого, който
не е искал да ме чука или бие.
А ти?
Познавах един.
Това беше преди време.
Американец в същност. Той беше различен.
Какво се случи с него?
По-скоро какво се случи с мен.
Животът ми е.. динамичен.
Някой ден може би.
Кажи ми.
Аз съм твоя.
Кажи ми.
Присъединете се! Присъединете се към нас, сестри!
Гласове за жените!
Въстанете!
Дами и сестри, въстанете!
Въстанете!
Моля ви да се разпръснете.
Въстанете за равноправието!
Гласове за жените!
В правото си сме, сър!
Махнете се!
Суфражетките разсъждават като теб.
Не.
Имаме едни и същи врагове, но те целят равноправие.
А ние?
Надмощие.
Те са толкова ужасно шумни.
Всичкото това маршируване на открито
и размахване на плакати.
Това не е начинът.
Как се постига нещо в живота?
Чрез майсторство.
Чрез хитрост.
Чрез отрова.
Чрез тихото прерязване на гърла посред нощ.
Чрез внимателното и безмълвно..
присвояване на сила.
И когато получиш тази сила?
Какво правиш, когато си събрал армия?
Отиваш на война.
Мислиш ли, че е време да ми кажеш?
Какво?
Можеше и сам да проследиш Итън.
Защо прекоси половината свят, за да ме намериш?
Защото Итан ти има пълно доверие.
На теб не ти ли вярва?
Защо?
Жена, като демон.
Маркирана с дълбоки белези. Владее непознати езици.
Това говори ли ти нещо?
Тя е вещица.
Слугиня на дявола.
В момента е с Итън.
Трябва да го намерим.
Трябва да погубим всекиго, който ни препречи пътя.
Ако не успеем да го спасим, ни очаква ужасна участ.
Всички нас.
Звярът ще бъде освободен.
Тъмнина ще превземе Земята.
Ще дойде краят на дните ни.
Само Итан може да ни спаси.
Той е бил избран.
Откъде знаеш това?
Видях го.
Този вагон е за бели.
Индианци и негри се возят отзад.
Размърдай си мръсния задник и се махай.
Джентълменът е с мен.
"Джентълмен"? Индианците се возят с добитъка.
Такъв е проклетият закон тук, друже.
Преди да кажете още една дума..
Ви моля да обмислите..
Колко Ви е ценен животът?
Скъп ли Ви е?
Жена ви жени ли компанията Ви?
Бихте ли желали да остареете и някой ден да предадете
извратените Ви обноски на изродените Ви деца?
Само му посегнете..
тожа ще бъде краят Ви.
Пътят през пустинята е три дена.
В случай, че конете ни оцелеят.
-Ние умираме с тях. -Това няма да се случи.
Нека Ви кажа нещо за живота тук.
Няма никаква милост.
Огледайте се..
никаква.
Нито в земята, нито в мен.
Мразя всеки квадратен инч...
и мразя Вас само малко по-малко.
Но знаете, че съм тук с причина.
Не можете да го възприемете напълно, но знаете, че е така.
Баща ми...
Моят апачи* баща... *индианско племе
ме научи да вярвам в неща,
отвъд това, което мислим, че разбираме.
И Вие със сигурност сте едно от тях.
Тогава по-добре да се сдобием с коне.
Тихо, момче.
Горе ръцете!
Отдръпнете се.
Сър, простете. Позволете ми да обясня.
Няма нужда да обяснявате нищо.
Не е каквото изглежда.
Не сме крадци.
Кажете му да се отдръпне от конете.
Ще забележете акцента ми.
Аз съм от Англия.
Винаги съм искала да видя истинско уестърн ранчо.
-Така се озовахме.. -Робърт?
Не!
Стореното сторено.
Понеже убивам умишлено, а не като сляпо животно,
ме милите на животно.
Колко трупа сте оставили зад себе си, Итън?
Когато телата се простират
оттук до хоризонта
и може да се вържи по тях без да се докосва земята
тогава може да се жалвате.
Какво виждаш?
Вратът е счупен, доста чисто.
Останалите са разкъсани и изядени.
-Този е бил убит изпипано. -Което ще рече?
Имал е помощник.
Може би Г-н. Талбът..
не е сам.
Какво не искате да ми кажете?
Не знам какво имате в предвид, шерифе.
Преследвате този кучи син от Лондон дотук
в средата на задника на Дявола.
защото е Ваш дълг?
Точно така.
Мисля, че Г-н Талбът не е само това, което изглежда.
Вярвате ли в окултното, шерифе?
Не.
Трябва да започнете.
Съжалявам за закъснението.
Не можах да намеря такси.
След това се сблъскахме с най-сложната ситуация с една бяла мечка.
Само не и бяла мечка!
Боя се, че е така.
Благодаря, че се срещнахте с мен. Ще тръгваме ли?
Извинете ме, може ли да попитам нещо?
Бихте ли ми казали кой живее горе?
На първия етаж, точно над тази стая.
Никой не живее там.
Кой е живял тук преди ?
Аз не бях тук. От както съм дошъл е празна.
Може ли да го видя ?
Ваш е за три шилинга на седмица.
Един месец предварително. Без храна.
Има ли някой, който може да знае
кой е живял тук преди?
Къде са те сега имам предвид.
Откъде да знам?
Може да са оставили новия си адрес..
Виж, приятелю,
интересуваш ли се от проклетото жилище или не?
Интересувам се да намеря
хората, които са живели тук.
Често ли идвате в Лаймхаус?
Не. Никога не съм била тук преди.
но..
Напоследък опитвам нови неща.
Приключения с капитан Немо?
Не точно бой с морски същества
или потъване на фригати , но все пак...
Нови хоризонти.
Бях женен.
Тя почина преди повече от година.
-Съжалявам. -Благодаря.
Все още намирам себе си отново.
Разбирате ли?
Да.
Искам да знаете..
Когато Ви видях на лекцията.
Ми напомнихте на нея.
И какво тя би искала за мен.
Все още чувам гласа й.
Беше много нежен...
като малко звънче.
Моите съболезнования.
Та..
това е животът отново.
Почти не го бях виждал през изминалата година...
особено в такова изобилие.
И аз бях в подобно ъстояние.
Заздравяването, до някаква степен.
Опитването на нови неща.
потапянето на малкото пръстче в това, което светът предлага.
И как Ви се струва?
Обещаващо.
Майко?
Джак, мили, как си?
Добре съм. Малко кашлях.
Тъкмо приключих с четенето и писането.
О, ти си добро момче.
Ще ми кажеш ли какво прочете?
Алън Брек и Дейвид
продължиха бягството си през пустоша.
Но се скараха сериозно,
мислех дори, че щяха да се сбият
с мечовете си.
Тръгваме ли?
Не съм толкова смел.
Съмнявам се.
Бегъл поглед към предстоящите неща?
Искате ли да узнаете бъдещето?
Не, не искам. Какво забавно има в това?
Има още едно нещо. Какво ще кажеш?
Не съм голяма почитателка на огледалата.
Това е абсурдно, ти си толкова хубава.
Виж това, виж това.
Ще се връщаме ли?
Не обичам да се виждам.
Хайде.
Лейди, лейди, пудинг и пай,
какво виждам с малките си очи?
Кейкове и ейл и всички вкусни лакомства.
След като хапнем вкусното си червено месо.
Къде е господарят ти?
Скоро, милейди, милейди, мой пудинг и пай...
отново ще го срещнете.
Отново? Стари приятели, ти и той.
близки приятели.
Не помните ли милейди?
В бялата стая.
Само ти и той...
и онзи другият.
Зъбите му бяха върху гърлото ви.
Кога е било това?
Отдавна.
В бялата стая, където времето не течеше.
Без ден и нощ.
Сигурно помните, милейди, милейди?
Вътре има жена.
Мъртва?
Претърсил е къщата за провизии.
Взел е конете.
Той не е убиец.
Не точно такъв, имам предвид.
Гърлото му беше срязано. - А жената?
По-зле.
Итън Чандлър, който познавам не е студенокръвен убиец.
Губил го, Малкъм.
Той вече е наполовина погубен.
Трябва да ги погребен.
Нека койотите похапнат.
Ние тругваме през путинята.
Няма да спираме, докато не го намерим.
А когато го намерим?
Ако можем ще го спасим.
Ако не можем...
ще убил злото, в което се е превърнал.
Щом навлезем в пустинята няма да спираме.
Ще оставяме конете да починат малко през ноща и това е.
А после?
Баща ми.
Посрещане, нали?
Нямам търпение да видя баща ти.
Добре, стига.
Защо си тук?
Искам да освободиш истинската си същност...
Звярът, който дебне около сърцето ти.
И когато си изцяло себе си
и ние сме омазани с кръв,
искам да властвам над мрака до теб.
Ако не искам никой до мен?
Знаеш, че сикаш.
Само не и онази меланхолична мис Айвс.
Не говори от нейно име.
Не стреляй! Не стреляй!
Не стреляй!
Има жена с него.
Нещата се усложняват.
Предпочитам да го заловя жив.
Тогава трябва да вземеш пистолет и да ни помогнеш.
Инспекторите от Скотланд Ярд не носят оръжие.
Добре ше се справиш тук в Запада.
Хайде, след тях!
Заемете се!
Ванеса, кажете ми, моля ви.
Какво се случи тук?
Сякаш видях дух.
Кажете ми, какво стана.
Др. Суит...
много съжалявам.
Наслаждавах се на всеки миг заедно.
Повече, отколкото мислех, че мога.
Но е невъзможно.
Стоите срещу човек,
който се изправя с невъзможното всеки ден.
Маймуни, които ходят изправени като хората.
Китове със зъби, дълги като саби.
Ако има нещо, което знам,
това е, че нищо не е невъзможно.
Твърде онасно е.
Приемете го като знак на нещо...
като любов.
Довиждане.
В тъмните векове...
в определени части не Европа...
обучаващите се монахини са били карани да се обрекат на Господ...
в кръв.
Изрязвали са си гърдите
и ги предлагали на Всемогъщият...
Както войниците в древен Рим,
трябвало да се докажат, като убият врага.
Няка как да си легионер,
ако не си оцапан с кръв.
Всички сме били изпитани по един или друг начин, нали?
Разпознаваш ли този мъж?
Той ме купи, когато бях на 12.
После?
Използваше ме като домашен любимец и курва известно време.
Като маймунка във вериги.
После пораснах и му омръзнах
и ме отпущаше на други.
Качваше ме на платформа и ги оставяше да ме чукат
по 10 наведнъж.
Даде ме на моряците и китайците,
накрая и на индийските моряци.
И после ни такцува 20 паунда да гледаме, как те измъчват и убиват.
20 паунда цяло, по 10 на човек.
Толкова струваш.
Знаеш какво да правиш, Джъстин.
Това е обет.
Никога няма да се върне.
Никога вече няма да си невинна.
Господ ще ти обърне гръб.
Човечеството ще те отхвърли.
Убийца, курва.
Приближи до нея.
Нищо не съм направил.
Говори с нея.
Тя е моя!
Когато му дойде времето, плът моя.
Когато е нещастна, Когато е безпомощна.
Когато моли за мен.
Тогава!
Ще я имаме.
Храни се.
За да построиш империя, започваш с един войник.
Или религия с един проповедник.
И кои сме ние?
Ти си нашата пъра, Джастин.
Ще има още.
Ще ни помогнеш да ги намерим
и да ги въведем в нашето голямо начинание.
Ще построим армия.
Кърви и пропаднали жени.
Посрамениете и безпомощните.
Отбягваните и мразените.
Всички тези невидими жени,
които се движат незабелязано в този велик град.
Нашите войници.
И после?
Власт.
Ничий домашен любимец.
Революция.
Свобода.
Своеволието е кучка,
което трябва да се се простре върху дюшек от трупове.
Знам какво питам.
Не мисля, че знаете.
Хипнозата е съвсем нов терапавтичен метод.
Може да бъде ефективен,
но и много травматиращ.
Може ли да бъда, по-тарматизирана?
Нелепа жена. Ванеса, чакай.
Защо мислиш той
говореше за клиника Банинг?
Бялата стая без ден и нощ може да е само едно място.
Килията, в която ме държаха.
Според документацията,
др. Банинг ви е лекувал с хидротерапия и психотропни лекарства.
Той ме изтезаваше.
Той също така е извършил мозъчна операция.
Използвал е тефин върху вас.
Това трябва да е стаята, където видях Господарят в миналото!
Помогни ми.
Неразкритите спомени понякога са подтиснати с причина.
Умът се предпазва от това, което не иска да знае,
замъкът издърпва нагоре подвижния мост.
Можем да спуснем моста.
Всичко.
Емоциите може да са много първични, предупреждавам те.
Готова ли сте да се впуснете в това,
без значение, какво ще излезне... - Сега.
Не е като в мюзикалите.
Не всички могат да бъдат хипнотизирани
и все още можете сама да решите.
Не мога да ви накарам да направите нещо...
нито ще се държите различно от присъщото ви.
Трабва да го позволите.
Мога само да улесня пътуването ви.
Все едно ще послите за малко, нищо повече.
Ще си спомням ли?
Сякаш си спомняш сън.
Сега, затвори очи и слушай грамофона.
Чуваш ли как острието се врязва във восъка?
Да
Съсредоточи се в този звук и нищо друго.
Слушай го.
Помниш ли стаята си в клиника Банинг?
Да. - Разкажи ми за нея.
Беше малка и тапицирана.
Как беше вътре?
Огледай се в стаята.
Има малко легло и гърне.
Обикновен стол в ъгъла.
Без прозорци.
Има газова лампа покрита с решетка.
Метална врата/
Погледни към вратата.
Какво виждаш?
Изчистен метал.
Има заоблени болтове по краищата.
Има патина по вратата...
леко зеленее, даже.
Сама ли си?
Винаги.
Никой не влиза?
Персонала, да ме заведе за лечение
и санитаря с храната.
Донесох ви храна мис Айвс.