Synced by -robtor- www.addic7ed.com
Чапмън, ставай.
Имаш още да танцуваш.
Хората са си платили.
Сериозно, де, не заспивай.
Искаш ли вода?
Не, гледат.
Просто пий.
Оставяте я да пие?
Дайте и на Флорес.
Да не си ми шеф?
Да я поделят.
Свърши ли?
Жалко.
Задник.
Колко ли ще продължат?
Ако ще ги пречупват,
да купят кръстове
или големи колела,
че свършват масите.
Колелото ще е яко.
Не ми е жал.
Сигурно си го заслужават.
Да бяха сложили перде,
да не гледаме как си го получават.
Джуди Кинг!
Хей. - Ето тук.
Седни с твоето момиче.
Снощи те нямаше. - Да, заспах.
Така ли?
Понеже май те видях да влизаш
и да излизаш.
Може би на сън...
Ще говорим после.
Така ли било?
Не, Синди. Близки сме си.
Докато не стане напечено.
.
Трябва да мога да разчитам.
Всички сме така.
Да не би току-що...
Мамка му.
Така, така. - Сега пък какво?
Какво става?
Горе или долу? - Не знам.
Колко ще отнеме?
Всички по стаите. Тревога.
Сградата е под ключ.
Вечерята свърши, по стаите.
Да... - Да, слизай.
Обратно към стаите.
Чухте го.
Всички, хайде.
Оставете таблите. Хайде.
Добре съм.
Какво става?
Заровен пазач в градинката.
Какво? - Да.
Нарязан на чипс.
Ужасно, а?
В градинката?
Как знаят, че е пазач?
Имало парченца от униформата.
-
Мамка му. - Знам.
Алекс...
добре ли си?
Как мислиш?
Имам буца в гърлото, стомахът ми...
Млък. Не говорете.
Среща с Фрида след час.
Нито дума.
Не си доядохме,
ще ни дадат ли втора вечеря като хобитите, или...
Здрасти, Сузан.
Маурийн.
Заключването продължава, внимание.
Обща тревога.
Защо говориш с психото?
И тя е човек.
Изостави те.
Може да съжалява.
Човешките намерения се изопачават...
през зла призма.
Или е просто кучка.
Така или иначе не може да сте приятели.
Понякога трябва да стоиш на разстояние.
Добре дошли в Супер Емпориум.
Приятно пазаруване. - Мерси.
Добре дошли в Супер Емпориум. - Здрасти.
Аз съм Сузан, ако ви потрябвам.
Добре.
Ето на!
Питър, бейзболист, Майкил, бейзболист.
Дилън, леле тая тениска.
Откъде ти е?
От тук сигурно. - Може.
Щанд 24?
Май да.
Любимият ми освен щанд 25.
25? - С играчките!
Дай пет, мамче. - Добре.
Да. - Днес стана.
Има още?
Мерси, Сузан.
Приятен ден.
Това аз го казвам!
Нищо. Нямам авторски права.
Как е, Сузан?
Чудесно. - Супер.
Да няма оплакване. - Не.
Супер се справяш.
Понеже според сестра ми
понякога се натрапвам.
Да. - Не обича,
като казвам чук-чук вицове,
или да играя пиеси с пръсти,
особено като Брад е там.
Добре, исках...
Ами то...
Бележка?
Сок, паста за зъби, картечница.
Добре. Мерси.
Приятен ден. - И на вас.
Ами...
кажи на сестра ти да се гордее,
понеже си Почетен Служител, Сузан.
Какво?
Къде са камерите?
Дами и господа, представям
Почетния служител за месец Септември...
Сузан Уорън.
Браво!
Майчице мила!
Какво е това извънредно повикване в Петък?
Да си взема нещо от жабката.
Добре, не ми пука.
Още не знаем кой е.
Как така не знаем?
Няма ли записи?
Как изчезва пазач безследно?
В Афганистан няма такива.
Там в екипа се познаваме.
Тук играхме някаква игра половината
и после всеки си тръгна.
Разбирам, че се вълнувате.
Искам от вас
да държите фронта, докато дойде ФБР.
Да стоим, докато има убиец на свобода?
Не е на свобода. В затвора е.
Вярно.
Няма страшно. Супер.
ЕмСиСи ме искат в Ютика.
Трябва да докладвам и съм сигурен,
че ще се справите сами.
Така е. - Какво?
Оставяш ни тук с гангстери и убийци!
Даже не си знаеш пазачите.
Защо да чакаме ФБР да разпитват?
Тренирана съм за разпит...
ще измъкна информацията.
Не!
Без каубойщини. Най-лошо е да се избързва.
Пискатела ще се съгласи...
ако слуша.
Да, сър. Точно така, сър.
Никой не го омаловажава,
но неочакваната ситуация иска надлежен ответ.
Дръжте ги заключени, бъдете професионални,
ФБР ще дойдат сутринта.
Капитане.
Добре.
Сега вече
ето списък, с които съм избрал.
Искам доклади за поведение. - Да, сър.
Лампите остават включени.
От вас зависи ще ги водите ли в тоалетната,
не сте длъжни.
Момент.
Той не каза ли да не правим това?
Моля?
Той не каза ли да не правим това?
Не чух. Чух "неочаквана ситуация."
И "не избързвайте."
Смяташ ли, че разпитът
след убийство на пазач е избързване?
Така казано, не.
Ако не ти е приятно,
ходи да пазиш местопрестъплението.
Навън? В нощта? С трупа?
Мерси, че пожела.
Така е, като питаш много.
Лусчек, ти с Джуди Кинг.
Мамка му. Не.
Аз не питах нищо.
Уважавам ти авторитета,
дето пренебрегва Капуто.
Изпълнявай и стой при нея.
Деба!
Мамка му!
Ще е чудна нощ, а?
Лампите ще останат включени.
Здравейте, дами.
Игра на бинокъл? Раздавай.
Коз каро.
Без паника.
Да не се издадем.
Правете се, че не ви касае, и няма да се наложи.
Чувате ли?
Не звучи като план.
Не знаят дори жертвата.
Но е пазач.
Ами изследвания? ДНК? Отпечатъци?
Късно е за отпечатъци.
Ще открият ДНК,
но и на всички други, минали оттам.
Нищо не доказва.
Дай коз.
Повечето остават неразкрити, докато някой не проговори.
Ако питат, не говорите.
Ще кажат, че някой си е признал.
Манипулация е.
Или ви удрят по лицето.
Подгответе се.
Сигурно няма и да ви викнат.
Но Фрида с нейното досие...
Какво е? - 4 убийства за година.
Шантава година.
Не се тревожете.
На бавен огън да ме пекат,
трая си.
Имате ли восъчна хартия?
За другите се тревожа.
Не? Добре.
Ще си намеря.
Имате ли восъчна хартия?
Не трябва ли да говорим с нея?
Абсолютно не. - Не.
Откога не сме се виждали.
Бях много зает... в други части.
Досега.
Чудно, че това падна върху теб.
Какво ли друго ще е върху теб?
Чудя се.
Какво...
Спокойно, има слушалки.
Не ме притежаваш.
Сложи си слушалките.
-
Йога Джоунс ти е слуга.
Не, помагаме си.
Тоалетните се затварят.
Като нас двамата.
Слушай,
онова не може да се повтори.
Непрофесионално е.
Може да вземем екстази.
Знаеш откъде? - Вече имам.
Как?
Тук всичко е достъпно.
Мамка му, добре.
Всички напред. Трябват ни някои.
Ако кажа, излезте. - Ето на.
Купър.
Джонсън.
Кукудио. - Какво правят?
Защо? - Резников.
Отпред в средата. Хайде.
Това ли е?
Какво има?
Пискатела иска да говори с теб.
Хайде.
Сериозно ли?
Кукудио, а не аз?
Убих ченге с пищова му.
Момент...
Хванаха ли ме за това? Остарявам.
Да ги оставим ли?
Защо не? - Неприлично е.
Има мъртъв пазач.
Не се престаравай. Ще е дълга нощ.
Даже не го знаем кой е.
Бачкала ли си в гетото?
Не. - Личи.
Пращат ме там винаги,
знаеха, че се оправям с тях.
От Мемфис съм.
Тоя танц?
Мога го.
Браво.
Даже няма 11, бе Сузан.
Нощем спя.
Иначе циркадният ми ритъм се разстройва
и съм изморена после. - "Циркадния"?
Горе е долу, затварят ми се очите, клюмвам.
Хаос.
Като няма да гасят,
ще си направим купон.
-
Обичах купоните.
-
Зала "С." - Да?
Искат Сузан Уорън.
Аз.
Стой тук с твойте хора.
Давай Синди!
Уорън.
Да? - Тръгвай. Остави това.
Момент. Какво става?
Ще ти кажа после. Или пък не. Тръгвай.
Грейс!
Грейс, Грейс, виж, виж.
Почетен служител? Еха.
Чудесно.
Брад, виж.
Сложи си го в рамка.
Да.
Къде сте тръгнали?
Знаеш, че отиваме в Ст. Мери за уикенда.
Каза, че си съгласна. - Като беше на теория.
И къде е това? - В Чесапийк.
Остров. Заобиколен от вода.
Ами ако се наложи да дойда?
И има вода между нас,
нямам лодка,
не съм плувала толкова досега.
Спокойно.
Принтирах ти график...
хладилникът е пълен,
имаш си игрите и прасето.
Не знам дали съм готова. - Разбира се.
Тамън направих 28.
Сузан...
Всеки уикенд съм с теб.
Искам само два дена с гаджето.
Може да се сприятелиш с някой.
Не е лесно.
Напротив.
Бива те с хората, почетен служител си.
Почетен служител.
Ехо?
Мамка му.
Мамка му!
Сори, пич.
Какво правиш тук? - Да кажа здрасти.
Запълниха постовете, нямам работа.
Искаш ли моята? - Не.
Донесох книга.
"То"? - Добра е.
Задник.
Ако няма постове, прибирай се.
Не знам, всички са тук.
Важна нощ в историята на затвора е.
Просто работа, и то скапана.
Различна е от каквото си мислех.
Свръхестествено тъжно е.
Сещаш ли се? - Горе-долу.
Странни работи стават. - Да.
Веднъж се събудих без гащи.
Наистина? - Да.
Странно. - Да.
Какво правеше одеве?
Кога? - Като дойдох.
Май чух нещо от там,
откъм трупа.
Сега няма нищо...
Да.
Нищо за разследване. Няма проблем.
Оставям те.
Да опитам обикновения и черешовия.
Да?
Хийли, къде си?
Какво? - Тръгна ли си?
В офиса съм.
Аз съм там
Пискатела иска едни записи.
Къде са поведенческите?
Хийли? - Да.
Трябваш ни тук.
Идвам.
Ще взема черешов. - Добре.
Да?
Разхождаш се.
Като Пак-мен, като го погнат.
Може да решавам трудно уравнение.
Така ли?
От алгебрата ли пребледня така?
Трябват ти витамини... или хероин.
Разкарай се.
Чиста съм от 3 години.
3 дни. 3 часа.
Спирам. Имаш ли?
Не. - Не.
Значи спирам. Край.
Моментът е идеален...
а и нямам избор.
И без това щях,
понеже го реших.
Добре се самозалъгваш.
Имах приятелка като тебе, Кейглин.
Вярваше, че ще ходи в Чикаго
за награда от шоуто на Опра.
И ние вярвахме,
докато Опра не спря.
После пак.
Май сега развъжда зайци...
С уиски ли те кърмиха
или ти сипваха в кучешката храна?
Мога да си тръгна,
но като минах, реших,
че ти трябва разнообразие.
Да се фокусираш върху нещо друго.
Да.
Ще повръщаш? - Не.
Ще си в отрицание ли? - Да.
Джо. Нямам думи.
Кой би могъл?
Знам. Ужас.
Познаваш ли Джош?
Приятно ми е.
Ще провери какво знаеш,
дали пасва с нашата версия.
Затова ме извикахте?
Да науча кое да премълча?
От ФБР имат някои трикове.
Трябва да си наясно.
Трябва да съм там.
Това е по-важно.
За теб, а също и за нас, Джо.
Дани.
Кой е това?
Ей, баща ми.
Кристъл, жена на София Бърсет.
Помниш я, нали?
Дето не е в карцера?
Задръж я. Имам много.
Искам Пискатела. Това е някаква грешка.
Невинна съм.
Иска да говори с теб,
ще чакаш.
След всичко, което направих!
Страх ли те е, а?
Понеже си самичка?
Да бе. Елате ми, маймуни.
Ще ви оправя. - Така ли?
Ще ги оправиш?
А с една ръка?
Видяхте ли? Щеше да ми я счупи.
-
Резников.
Капитане, видяхте ли?
Слушайте.
Има причина да сте тук.
Ако сте невинни,
няма защо да се тревожите.
Но ако пречите,
вече няма значение,
така че тихо.
Ама че скапано.
Не трябва да говорим.
И е по-добре да те оставя на мира сега.
Защо?
Не помниш ли какво стана след филма?
Още ли си ядосана?
Беше снощи.
Беше да сме квит.
Не разбираш хората, а?
Май не.
Извинете.
Добре дошли в парка!
Е...
-
Дилън!
Здрасти! Какво правиш тук?
Не живея в магазина, глупчо.
Така ли?
Видя ли ми камиона?
Мама ми го взе. - Зверски е!
Обичам ги.
Но ти си момиче.
И ние можем.
Не познавам такива момичета.
Дори братята ми не ги харесват.
Какво правят? - Убиват мравки.
А момичетата? - Могат. Аз не.
Преди си слагаха пастет на пишките.
Дават ли ти да ядеш близалки?
Да. - И на мен!
Имам у нас!
Ред.
Извинявай, че се наложи да чакаш.
Нищо.
Атмосферата е приятна.
Все едно
бях пак в Кремъл.
Радвам се.
Знаеш ли защо те извиках?
Изобщо. - Изобщо?
Изобщо.
Свързано е с трупа, изровен в градината.
Има... Моля?
Не знаеше ли?
В шок съм. Коя е?
Откъде знаеш, че е жена?
Жена ли е?
Не.
Капитане, бих ви помогнала,
но не ми е до игрички.
И на мен.
Ти оглавяваш градинарския.
Учудва ме,
че нямаш полезна информация.
Полезна как?
Каквато и да е.
Аспиринът намалява риска от инфаркт,
но е токсичен в големи количества.
Някой да претърси леглото и офиса й.
Да, сър. - Нужно ли е?
Ще видим.
Една от твоите е тук. - Да.
Кво става? - Ти кажи.
Кога ще се върне?
Споко, бе. Ей ся идва.
Защо изобщо фигурира там?
Явно пасва на описанието, черньо.
Моля?
Връщай се в леглото.
Но още колко? - Не повече от час.
Така каза преди час, черньо.
Готин часовник
Може ли да го видя? - Какво?
Не, Капуто ми го даде.
Хайде, де.
Ще го върна.
Яко.
Сега няма да се тревожиш за часа.
Ред няма да се пречупи.
Че защо да ме пази?
Не ми дължи нищо.
Няма значение.
-
Уж е с 600 нишки.
-
Но са като милион.
Сякаш...
е от масло. - Да.
Какво е това?
Кое? - Това място
дето живеем...
но не може да напуснем.
Но ти можеш.
Някак си,
нищо че си пазач...
тя командва и двама ни.
О не, не. - Да...
Така е.
- Не!
Играеш си с хората за развлечение.
Хора сме
само като ти трябваме.
Но сме хора и по принцип.
Дай ти разтрия врата.
Не... Не бива.
Не ви познавам.
Не сте ми приятели.
Напротив. - Не.
Не, не, напротив. - Да.
Джуди, не си добър човек.
А ти си...
Лусчек.
Вярно, Лусчек съм. - Не мислиш, че съм добра?
Така ли? - Така.
Загубих се.
-
Уж...
съм възвишена.
Но е лъжа!
Не е лъжа, скъпа. - Напротив.
Ти си красива жена.
Виж се.
Така ли?
И двете сте красиви.
За...
възрастта си.
Ако понякога съм груба,
то е защото май не ме харесваш.
Така е.
Като те обиждам, се чувствам по-добре.
Винаги съм искала...
живот като твоя.
О, не.
Дори сега имаш всичко.
Не, още не.
Ах, ти.
Не сте тук за мое забавление.
Забавляваме се взаимно.
Трябва пак да извадим перото.
Ей.
Мамка му.
Момент.
-
Трябваше да предвидя.
Джо.
Линда.
Мислех, че тръгна. - Чаках те.
Какво, открили са труп?
Да.
Можеше да ми кажеш.
Обичам да знам първа.
А научих от Тим.
Решавах проблема.
Извинявай...
Радвам се да те видя.
Не тук. Не в лобито.
Да се прибираме. Остани у нас довечера.
Трябва да се върна в затвора.
Сега?
Да се уверя, че са добре и...
Минава полунощ.
Ще се чувствам по-добре.
Нищо не може да се направи.
Пазачите ще се справят...
момичетата са си зад решетките.
Няма решетки. - В килиите, де.
Няма в минимума.
Не си била в Личфийлд, а?
А в който и да е затвор?
Не се е налагало.
Какво?
Ще те изпратя. - Не, идваш с мен.
Г-н Пискатела, става унизително.
Тук съм уважавана.
Разбирам.
Твоето уважение
не идва от палачинки, нали?
Сега пък какво?
Занимавам се с това отдавна.
Плюли са ме, замеряли са ме с лайна.
Удряли са ме, ритали. Веднъж ме наръгаха.
Но не ги обвинявам.
Уважавам ги, защото са честни.
Те ме мразят, аз тях също.
Просто е.
Но тия като теб
намирам за гадни.
Стариците или жените изобщо?
Не, а типа престъпник,
дето ти се прави на приятел...
омайва те, кара те да ги харесаш толкова,
забравяш, че има причина да са тук.
Когато полицията те претърси,
петимата
във фризера ти...
Ти ли ги наряза?
Беше отдавна.
Хората не се променят.
Знам. Мама ме прати на лагер за гейове.
Чудно, че си в минимум.
Руската мафия се е бръкнала за адвокат.
Не знаеш нищо за мен.
Достатъчно, за да те пратя в макс.
Там няма да си в кухнята.
Обещавам ти.
Но ако кажеш кой е виновен,
може да се погрижа да ти е добре.
Като лошо ченге те биваше повече.
Гнус ме е от теб.
Човек е мъртъв.
Хич ли не те е грижа за човешкия живот?
Казах ти,
не знам нищо.
Измъчвай ме, ако искаш.
Кажи им да ме давят, да ми пускат ток.
Кой знае?
Може така да ме усмъртят,
че да призная тая глупост.
Няма да значи нищо.
И няма да си никакъв детектив.
Знаем, че не си.
Иначе нямаше да си тук.
И защо?
Не си достатъчно умен?
Или не искаха мека китка?
Да?
Сър...
намерихме тези в офиса й, зад шкафа.
Я виж ти!
Май не ни трябва признание.
Изкарай го, хайде.
Всичко.
Няма повече.
Майната му.
Какво е? - От мен.
Кошница за драйфане.
За мен ли?
Не го направих за теб, но ето.
И да сменяш пликчетата.
А защо не направо в пликчетата?
Ми направих я.
Туш.
Какво става с теб?
Защо си тук?
Мерси.
Можех да стоя при Лиян и Анджи
но рисуват с ушна кал.
Има достатъчно от това.
Сигурно.
Искам нещо друго от живота си.
Кога го реши? - На строежа,
като разнасях вода. Хареса ми.
И като им подавах водата...
бяха щастливи и...
Чувствах се искана.
Не така.
Ами сякаш притежавам жизнено-важна течност.
Да. - И сега правиш кошници.
Ти май си единственият ми познат,
за който е добре, че е тук.
Как така?
Поумнях, като спрях да взимам.
Супер.
Най ме е страх, че дори и да ги оставя,
пак съм прогнила. - Не.
Добре си.
Външно си малко груба,
но само 'щото си от Ню Йорк.
В Ню Йорк няма смъртно наказание, нали?
Боже, Алекс. Спри.
Кое? - Това.
Да мисля?
Не. - Ще ме нокаутираш ли?
Не.
Може.
А да се чукаме?
Искам да се чувстваш добре
но сексът няма да помогне.
Всички говорят, че ако настъпва краят на света,
ще се чукат.
Дали ще стане?
Дали докато Титаник е потъвал, са правили секс плачейки,
или само са плачели?
Не знам. Зависи дали искаш да си съзнателен,
или да не усетиш края.
Очите или краката отворени.
Няма смъртно наказание в Ню Йорк.
Поне това. - Супер.
Здрасти.
Ей, Лоли.
Може ли за секунда?
Помниш ли, като те намерих в парника?
Лоли! - Нищо не казвам.
Но искам да знам дали е било наистина?
Или е бил холограма примерно.
Не беше холограма.
Случи се.
Спаси ми живота. - Добре.
А защо тормозят Ред?
Не знам.
Мислиш, че ще е горещо, но като се намокри,
е мокро. - Да.
И студено... - Как върви тук?
Ходи ми се до тоалетната.
Какво? - Да пишкам.
Но компрендо.
Няма да я пуснеш ли?
Няма вече привилегии.
Виждаш ли? Така ми харесва.
Зад стъклото.
Не ги чуваш, не миришат.
Може би нямаше да миришат, ако ги пускахме до тоалетната.
Казвам само.
Какво прави, бе?
По дяволите.
На какво се смееш? - Аз?
Всички се смеем.
Да спиш с едно отворено око!
Опитвала съм,
заспивам само с и двете затворени.
Ще я удариш ли?
Давай. Няма да пречим.
Не удрям бавни.
Но тя ти се смее.
Тая бавна чернилка ще ти се подиграва
пред всички?
Остави ме. Не искам.
Не ми пука. Казвам ти...
Искам бой.
Не искам да се бия. - Аз искам.
Ще се бия.
А така.
Залагайте, пичове.
Имаме бой! А така!
Да!
Зън-зън. Нитро!
Опа, скай-влак.
Хайде, хайде.
Дилън, къде си?
Не знам. - Изостана.
Нищо.
Ще настигнеш, ако...
Пак спечелих!
Аз бих първи рунд. - Така е.
Имаш природен талант.
До края на уикенда ще си машина.
Уикенда?
Няма да играем по цял ден.
Ще разнообразяваме.
Да правим номера по телефона!
Ще звънна на тате.
Добра идея. Питай дали хладилникът работи.
Или аз, понеже ти знае гласа.
Не, трябва да се прибирам.
Току-що дойде.
Извинявай, май избързвам.
Не е нужно да стоиш през нощта, но обещай да се върнеш
веднага щом станеш.
Но не си ходи, няма дори 5.
Харесваш ли пелерини? Имам колекция.
Стой.
Кой ти е любимият цвят?
Дилън?
Червеното е с вкус.
Но черното...
е красиво и... вечно.
Да.
Ще му хареса.
Не знам къде съм.
Тръгнахме от парка. - Дилън.
Остани на телефона.
Какво става? - Дилън?
Кой е на телефона?
Дилън, остани с мен.
Набрал си 911? - Ало?
Звъниш на 911 само когато е спешно!
Какво...
Какво става? Дилън...
Аз не съм лошият, Дилън,
нараняваш ми чувствата, като...
Спри с това!
Не бягаш от приятелите. Приятели не бягат от приятели!
Приятели не бягат от приятел...
Дилън! Проваляш всичко!
Дилън, чакай.
Дилън! Спри.
Спри!
Дилън!
Дилън?
Ей, Катя.
Сам е.
Знам, че е късно.
Извинявам се.
Аз...
Казах, че... ще спра и...
опитах.
Няма с кого да говоря.
Мислеше, че не можеш да говориш с мен,
а е смешно, защото това ми е работата.
Винаги съм се гордял с това,
но вече чувствам сякаш...
Не знам, Катя, може би...
не съм добър в работата си.
Вероятно не те изненадва.
Но опитах.
Наистина опитах,
но става единствено по-зле.
Не се оправдавам за отношението си към теб.
Но се извинявам.
Каквото и да стане...
желая ти само доброто.
На теб и Павла.
Съжалявам...
за късния час...
Не е нужно, да се обаждаш.
Не искам да се бием.
Защо? - Удари я!
Прекалено си велика? Боли, знаеш ли?
Можехме да живеем заедно в гората.
Едва те познавам.
Не ми даде шанс! - Не ме бутайте!
Ами бий се. Бий се!
Не искам!
Не знаеш какво е любовта.
Не познаваш дори хората.
Влизай там - Тихо.
Тихо! - И никога няма.
Винаги ще ти се подиграват.
Млъкни! - Жалка девствена загубенячка.
Спри!
Казах да спреш!
Млък! Млък!
Млък!
Млъкни!
Казах ти! Млък!
Млък! Млък!
Достатъчно.
Млък!
Млък.
Изкара 20 кинта.
Мамка му.
Колко е? - Към 4.
Спиш ли? - Не.
За малко.
Не знаех, че ще дойдеш.
Казах, че ще мина.
Одеве се уплаши.
Вътре е по-страшно.
Как така?
Нищо. - Не, как така?
Нищо де. Чете ли?
Малко. Странна е.
И си заспал, даже след "То" и това тук?
Удивително.
Май с всичко се свиква.
Май да.
Да?
Трябва ми Пискатела.
Капитан Пискатела.
Тук.
Рикърсън се обажда.
Една тук твърди, че има информация.
Късно е. Имаме човек.
Доведи ми Лоли Уайтхил.
Разбрано.
Ще ми кажеш ли къде беше?
И защо си мокър?
Влязох в езерото.
Добре.
Капитане?
Да. - Уайтхил я няма.
Как така я няма?
Не знам. Явно...
Ами няма я.
Намерете я!
Не може да е избягала.
Пуснете алармата!
Знам къде е, не е нужно.
Без аларма.
Тук долу?
Ей, г-н Хийли.
Ей. - Опитвам се да се върна.
Преди да убия онзи.
Регистрация на затворник.
Г-н Хийли. - Да.
Върнахме ли се?
Не.
Този път не.
Нищо.
Ще опитваме.
Да.
Г-н Хийли.
Г-н Хийли!
Има грешка!
Г-н Хийли!
Какво правите?