Хей ... Погледни ни! Това е живота!
Какъв изключително готин живот! Двама приятели. Можем да правим каквото искаме.
Можем да пътуваме, където искаме. Имаме невероятни татуировки.
Напълно сме страхотни. Не са много привилегированите хора.
- Трябва да има повече от това. -Повече от това? Като например?
Не знам. Просто нещо.
(Espen :) Просто искам да съм нормален.
(Хакон :) Никога няма да бъдеш нормален, Еспен.
Видях ли усмивка?
Какво правиш, Еспен?
- Дали нещо забавно, планирано за тази вечер? -Не точно. Вечеря с моето семейство.
Днес би имало рожден ден на брат ми, ако той ...
Все още беше наоколо.
Може би "забавлението" не беше правилната дума.
Сигурен съм, че ще имате приятна вечер със семейството си.
- Ти си на нощната смяна? - Страхувам се, че така.
Следете Еспен. Малко съм притеснен след смъртта на баща му.
- Ако нещо му се случи ... - Ще го държа под око.
- Обади ми се, ако нещо се случи. - Не се срещаш ли със семейството си?
- Просто ми се обади, ако нещо се случи! -Аз ще. Приятно прекарване.
Благодаря.
Да, идвам.
Много е тъжно. Од Бахр се присъедини към екстремистка група.
- Опитвам се да му помогна. - Името му е Од Бахр?
Изненада!
- Какво празнуваме? -Ти! Най-добрият главен изпълнителен директор в света!
Най-големият човек в света. Най-добрият в света Еспен Анкер-Хансен.
- Най-добрият брат в света! -Най-добрият модел в света.
- И най-добрите в света. -Благодаря ти.
- Не можем да празнуваме без причина. - Може да имаме парти.
- Вижте колко хора ви обичат. - Оценявам всичко това.
-Но аз съм толкова уморен. Трябва да спя. - Имам изненада за теб.
- Не тази изненада? -Това е изненада за глупости. Ела тук!
Ето истинската изненада!
-Чара изненада ...? - Извинете ме!
Изненада!
Хакон, не знам дали мога.
Просто искам да се върна към напълно анонимен, нормален човек.
Нормален човек? - Да, много съм уморен.
Не си лягай, когато има цици в стаята. Харесваме цици!
Хайде сега. Направи го! Всичко върви!
Харесваме бомби.
Еспен? Наблюдаваш ли ме?
Ще направя всичко, което поискаш.
Хайде, Еспен! Забравили ли сте как?
-Хокон, аз не ... Не! - Можеш ли да почувстваш това?
-Espen! - Не, не! Спри се!
- Махни се, Еспен! -Спри се! Пусни ме!
Това не е това, което искам.
Разбира се, това е, което искате. -Не!
- Не знам какво искам! - Кажете, Еспен.
Не знам какво искам.
Той влезе в стаята ми и зарови глава в гърдите ми.
А? Какво правиш?
Еспен, това не е добре.
Лисбет, отиди в стаята си. Ще поговорим за това по-късно, нали?
Не можеш да направиш това, Еспен. Какво правиш?
Не знам какво искам.
Слушай, да отидем в общата стая.
Нека останем за известно време и да се успокоим.
Не разбирам какво се случва.
Добре ли си, приятелю?
Говорих с Лисбет за случилото се.
Това остава между нас.
Харесвам и цици. Зъбите, нали знаеш!
Хубаво и кръгло. Знаеш какво имам предвид?
Но това, което направи, не е наред. Вие знаете това, нали?
-Mina. Тя се върна утре.
Говори с нея тогава.
Линдберг!
Псст, Еспен!
-Хокон, какво правим тук? -Sshhh.
Виждате ли онзи човек долу?
Виждате ли кой е?
Achtung!
Това е Хитлер!
- Какво прави той в Норвегия? -Не знам.
- Но тук е вашият шанс. - Какъв шанс?
Вашият шанс да станете национален герой, като убиете Хитлер.
Не мога да го направя! Хитлер е много опасен човек.
Кой казва, че не можеш? Можете да правите каквото искате!
Еспен. Погледни ме.
-Кой съм аз? - Ти си Хакон.
-Какво съм аз? - Моят най-добър и единствен приятел.
Като ваш най-добър и единствен приятел, казвам, че можете да правите каквото си иск
Да убием Хитлер! Застреляйте го и станете национален герой.
-Вземе това. -Какво е това?
-Camouflage. - Мислил си за всичко.
Се доближи.
- Сигурен ли си, че това е добра идея? -Изборът е твой.
Бъдете нормалния човек, който никой няма да запомни.
- Или ще бъде онзи, който е убил Хитлер. - Искам да съм той.
Свалете щифта.
Сега го хвърли.
- Не смея! - Вече сте извадили пин!
Просто искам да говоря с Мина. Няма да го хвърлям!
- Давай! -Хвърли го!
О, моят пръст!
Какво по дяволите правиш?
- Норвежки свине! -Предавам се!
Чудесна работа, Еспен ... В концлагера.
Не бих хвърлил гранатата!
А?
Нека да го разбера.
Там.
Вземи си хапчета.
Тази вечер трябва да спите.
Лека нощ, приятелю.
Хейл Хитлер!
Еспен!
Изплюйте хапчетата. Те са отрова.
-Хокон, какво правиш тук? - Пазителка.
-За какво? Ето, вземи това, бързо!
-Какво трябва да направя? -Attack!
- Какво, по дяволите, беше това? -Zombies.
-Zombies? Тук? - Да, тук всички са зомби.
- Всички жители тук? - Всички хора са зомбита.
- Искат те. - Не искам да съм зомби.
- Мечтаехте за нормален живот. - Но не като зомби.
Всички нормални хора са зомбита. Те искат да бъдеш един от тях.
Особено тази жена. Мина. Тя е техен лидер.
- Тя е главата на зомбито. - По дяволите, мамка му! И какво ще правим?
Слушай ме. Аз съм твой приятел. Искам най-доброто за вас.
- Знам. - Искам да останем страхотни заедно.
Мисля, че искаш и това, нали? Ще продължим този сън.
Сега изглежда напълно безнадеждно, че всички са зомби.
Ако се бием заедно, можем да го направим.
Вземе това.
-Нека да излезем. Готов? -Готов съм.
Виждаш ли?
Зад всяка врата има зомби.
Няма да ме убият никакви шибани зомби!
Това е Еспен, който познавам! Добри неща!
-Добре. -Готов?
Да излезем и да убием някои зомбита.
Майната на нормалното!
Умри, копеле! Това ли е всичко?
Еспен, успокой се! Те просто ще ви наркотици.
- Как да ги убия? -Не знам. Нарежете го на две.
Die! Die!
- Той не умира. Опитайте да отсече главата му.
Сега е мъртъв?
Достатъчно мъртъв. Това е добре. Хайде!
-Не! -Спри се!
- Дяволски, това беше интензивно! -Да.
Готов съм за още. Има ли други?
Еспен, остани спокойно.
О, мамка му!
Нацистки зомбита!
Насам.
- Какво ни накара да намерим? -Кой аз ли? Вие настоявахте!
Никога не си казал нищо за нацистките зомбита!
Излез, Еспен.
Излез, приятелю. Нека поговорим за това.
- Те просто искат да говорят. - Вярваш ли в това?
Не знам. Нека ги пуснем.
Те ще ви вземат! И ще те направя един от тях.
- Искаш ли да станеш зомби? -Не знам.
Толкова съм уморен да бягам.
Еспен ...
Еспен, да поговорим за това. Еспен!
-Звъни Мина. - Не Линдберг?
Мина.
Андерс също беше приет, така че сега познавам някой там.
Трябва да взема това.
Мина, сега не си на работа. Имате време за изчакване.
Да, просто искам да чуя какво е то. Ще се върна.
-Mina. - Това е Джефри.
Той се барикадира в съблекалнята. Не можем да влезем.
Уверете се, че той не се е наранил.
Имаме това под контрол. Просто ни дайте някои указания.
Мина?
Мина!
Това е работа. Аз ...
Трябва да тръгвам. Спешно е.
- Съжалявам, татко. Някой друг път. -Сигурен.
Рожден ден на брат ти! Не можеш ли поне да останеш на вечеря?
Някой друг път. Чао!
Сега какво?
Сега ще седнем тук.
И чакайте.
Тогава всичко ще бъде наред.
-Jeffery? - Ние сме тук.
- Какъв е статутът? - Не се доверявайте на никой друг, освен на мен.
- Той все още е там. Беше луд. -Вземе това.
Не позволявайте на никого да ви накара да напуснете тази стая.
- Тогава свърши. -Håkon!
Никога няма да те оставя. Схванах го?
-Espen? -Моят най-добър приятел.
Това е Мина.
Там ли сте?
Не напускам Хакон. Той е най-добрият ми приятел.
- Той ли е с някой там? -Не.
Ти каза името ми. Ти каза Хакон. Тя не трябва да знае за мен.
Тя никога не трябва да знае за мен!
Еспен, с някого ли си?
-Не. - Моля, излезте.
Мисля, че е по-добре, ако аз съм единственият тук, когато излезе, нали?
-Сигурен ли си? - Да, имам това под контрол.
Мисля, че трябва да информираме Линдберг за това.
Не.
Добре тогава.
Здравейте.
Здрасти. Погледни ме. Всичко е наред.
Идвам.
Просто спи и се отпуснете. Ще те гледам.
Между другото...
Споменахте някой на име Хакон. Кой е това?
Håkon е ...
Хакон не съществува.
Това е просто нещо, което намерих.
-А, добре. -Sorry.
- Сладки сънища, Еспен. -Ще се видим утре!
Håkon?
Хакон, това ли си ти?
Здравейте! Хакон, това ли си ти?
Здравейте! Вие ли сте Хакон?
(Håkon :) Нормално не е забавно, Espen.
Какво правиш?
Това съм само аз!