Пътуването във времето е възможно и цялата история
е уязвима към атаки, затова ние трябва
да пътуваме във времето, за да спрем разпространението
на тези така наречени времеви отклонения
и да изтрием вредата им от историята.
Ние сме екип от неудачници и аутсайдери,
затова ви молим да не ни наричате герои.
Ние сме Легенди.
Досега в "Легендите на утрешния ден"...
- Мик избра да остане. - Защо?
Някой трябваше да се жертва, за да унищожи Окулът
Изведи го оттук.
Той размени живота си за нашия. Той беше герой.
Леонард. Явно губя разсъдъка си.
Не си много наред с главата, Мик.
Затова съм тук.... За да те насоча...
Този амулет. Защо е толкова важен?
Предай кутията.
Свих я от Дарк.
Имаш нещо, от което се нуждаем. Бих искал да сключа
- сделка с теб. - Как успя
- да го победиш? - Дадох му амулета.
Това е компас.
Компасите основно намират неща.
Някой от вас Господа да е чувал за копието на Съдбата?
Може да се използва за да се пренапише реалността.
- Как ще го намерим? - Помните ли
- Капитан Рип Хънтър? - Спри!
Уфф.
Гидиън, какъв е статуса ни?
Уейврайдър изненадващо не е унищожен, Капитане.
Мислех, че това състояние може да не е перманентно.
Колко време ще ти отнеме да направиш поправка?
15 години.
Е това няма да свърши работа.
Какво е това Капитане?
Има някой неща Гидиън, които не мога да ти кажа.
Започни процедури по възстановяване.
Стартиране на поправка.
Капитане това е кода за изключване
на моята основна сист...
Ангели и благодатни пастори...
ни защитаваха...
Ти си най-добрия ми приятел.
Обичам те, човече.
Какво научихте?
Нищо, абсолютно нищо.
Обаче... Обаче ако аз, аз предполагам аз...
- Май съм поласкан. - Не говорех на теб.
Може би пихме достатъчно за една нощ.
Там е въпросът. Не съм пил достатъчно.
Значи, ако не си говорел на мен, тогава ...
-Снарт. -Какво Снарт?
Говорех на Снарт.Напоследък го виждам.
Ти ... ти си халюцинирал Леонард Снарт?
Ако кажеш на някой,ще те убия.
Вярвам ти.
-Можеш да ме поправиш. -Аз?
-Ти си доктор. -По ядрена физика.
-Същото. -Г-н Рори, не мога...
Можеш да ме поправиш, но не можеш да кажеш на никой за това.
-Разбра ли? -Да.
Разбра ли?
Нейт.
- Нейт. - Нейт!
Съжалявам, хора. Помога ми да се концентрирам.
3 сутринта е.
Амая и аз се опитвахме да спим.
Не заедно.
- Какво правиш толкова късно? - Просто се опитвам да разбера
какво иска Легиона на гибелта от тези два амулета.
Легиона на гибелта?
Дарк, Мерлин и Спийдстъра.
От детското Хана - Барбера.
Харесвах го, когато бях дете. Съжалявам, че ви събудих хора.
- Ние ... ние не бяхме заедно. - Той знае, Рей.
Да.
Е, разбра ли нещо друго?
Е открих от кога датира въглерода по амулета, който Сара взе
- от Дарк през 1987 г. - Преди да го върне
на Легиона да гибелта, предполагам.
Да, и Гидиън успя да установи че датира
някъде 30 века след Христа.
Хм, висока концентрация на магнезий, мед и цинк,
- което прави бронз. - Правилно.
Римските центуриони слагат бронз във всяка металообработка
около 30 г. след Христа. Също така скицирах
двата амулета колкото успях да си спомня,
но не съвпадат с никой артефакт от от записките.
Ами ако те не са два отделни артефакта?
Ами ако са един?
Стига бе!
Медальонът на Лонгин.
Лонгин е името на генерал, свързан
с Римският Центорион, който пробожда Христос
по време на разпятието.
Даа, той е бил сляп, а кръвта на Исус улучила
очите му и след това той е прогледнал.
- Я, виж ти. - Какво? Ходих на неделно училище.
Твърди се, че тази кръв е попаднала на медальона
като е дарила него и копието с магически сили.
Добре, но какво иска Лигата на Дуум
- от медальона? - "Лигата на Дуум"?
- Да. - Не питай!
Всъщност, според легендата, медальонът е свързан с
копието и показва къде точно е то.
Копието е известно като Холи Ланс
или Копието на съдбата.
Хей, задръж, всичко това звучи като
филм за Индиана Джоунс.
"Похитителите на изчезналия кивот" е причината да стана историк.
- Знаехте и това? - Добре,Лигата
искаха медальонът, така те биха могли да получат копието.
Но какво ще правят те с копието?
Всъщност копието има силата
да пренапише реалността.
Но как така, други освен нас пътуват във времето
и променят историята?
Измененията в историята причиняват хаос и отклонения,
които можем да премахнем. Промените в реалността обаче,
са постоянни.
- Супер.
И аз просто им дадох медальона.
Уоу, в замяна живота на Грей.
Всеки един от нас би направил същото.
Включително и Рип?
Толкова от слънчева Калифорния.
Когато приключим тук, трябва да отидем
до блок 1600 на улица Вайн.
- Защо, кажи моля? - Това е мястото, където е звездата на Франк Синатра
на алеята на славата. Винаги съм искал да я видя.
Не съм сигурен дали това е част от
маршрута на нашата малка дрънкулка.
Казах "Когато приключим тук". Колкото до магическите артефакти,
този е разочароващо не специфичен.
Всъщност, както повечето магически артефакти,
пътищата му са нюансирани.
Това е просто модерна дума за неясно,
и започвам да се уморявам от разхождане.
Вярно, бихме могли да използваме транспорт.
Оу.
- О, уау. - Добър ден, приятели.
Не толкова бързо приятелче.
Портфейлите. Сега!
- Просто ни дайте моторите си. - Моля?
Дайте ни моторите и ще си тръгнете живи.
Кой сте вие, някакви комедианти или нещо подобно?
Нещо подобно.
Този чаровен приятел е Кал ДеВито.
Вместо да бъде убит, той би трябвало да продължи
да изобрети нов карборатор за моторите.
Колкото до отклоненията, не мислиш ли, че това е малко...
Дребно? Да.
Е Гидиън разглежда докладите за аутопсията и,
направо ще я оставя тя да ви разкаже. Гидиън?
И двамата господа са убити отблизо
с удар от мечовидно оръжие
в гръдния кош.
Техниката на Лигата на убийците.
Не са ли Дарк и Мерлин бивши членове на ЛУ?
Те би трябвало да се приближават до свещенното копие.
По скоро Копието на съдбата.
- Аз предпочитам свещенното копие. - Не мога да си представя защо.
Гидиън насочи курс към началната точка
на отклонението.
Вече е направено, капитане. Холивуд, 1967.
Професорът добре ли е?
Ъх, зависи какво имаш предвид под "добре".
Той помага на Мик за нещо.
Не зная. Той е мълчалив
относно това.
Е, надявам се скоро да оправи нещата,
защото ако Лигата на обречените е тук...
Нистина ми харесва как името звучи.
Ще се нуждаем от Мик и Огнена буря.
Нека първо разберем какво се случва.
Виж, всичко, което знам, е че Гидън каза, че моторите
които Дарк и Мерлин откраднаха са тук.
И какво, предполага се, че ше се разхождаме
докато не видим табела "насам"?
Добра идея.
Подчиняването на света по твоите правила, не го спасява.
Можеш да създадеш пустош, и да го наречеш мир.
Не ми цитирай Тацит.
Познавам го добре. Живах достатъчно дълго
за да видя как цивилизацията се издига и пада...
Спри, просто спри. Спри, моля те.
Добре, спрях.
Нека всички да починат.
Просто имам нужда ... да помисля.
Джордж!
Какво правя?
- Мисля, че не беше толкова зле. - Какво?
Видя го. Изглежда аз не мога
да накарам Питър да допринесе за застрашаващата част.
- Може би ми трябва друг екип. - Не, не, не.
Нямаш време за нов кастинг, разбра ли?
Филма ти за дизертацията е след по- малко от месец.
Знам, знам, но филма е
добър колкото злодея, а аз имам антагонист
който е страшен като куче кренвриш.
Рип Хънтър.
Не, аз съм директора. Рип се играе
от Адам Гласмън. Той вероятно е при занаятчиите.
Радвам се да видя, че репутацията ви
относно сухия хумор е заслужена.
Виждате ли, за това говоря.
Вие хора сте добри.
Да, тези са... Това са страхотни подпори.
Сами ли ги направихте?
Хей, ние малко бързаме.
О Боже мой. Това е Рип.
Не се тревожи. Ще те спасим Рип.
Кои подяволите сте вие?
Нямаме време за това.
Махай се от тук. Спасявай се.
- Не, ами ти? - Не мога да тръгна
филмът ми е там.
Махай се човече! Никой филм не си струва
да дадеш живота си за него!
Махни Рип от тук.
Хей, хайде, трябва да тръгваме.
Мах...ай... се... от... мен.
Какво подяволите, човече?
Отстъпете.
- Стой тук! - Ръцете! Ръцете!
Замръзни! Не мърдай!
- Хей. - Леле, къде си мислиш
- че отиваш? - Филмът ми е вътре.
- Тези лунатици тъкмо се появиха. - Знаеш ли кои са тези хора?
- Не, не, не, аз... - Срещу стената, дълга коса.
Какво? Не, но филма ми...
Може да почака. Арестуван си.
Какво? О Боже мой, о, Боже мой.
Е това мина апокалиптично ужасно.
Пратих Нейт и Амая да разучат
къде полицията отведе Рип. Ние го изненадвахме, и тогава...
Ще разберем, какво подяволите му се е случило.
Пича се опита да ме повали със това... не фатално оръжие.
Вижте, не знаем от колко време е в 1967г.
Може би има последици от отклонението,
което може да обясни, факта, че не помни.
Въпросът е как?
Може би и той се е разпръснал във времето
както направи с нас.
Не, той ни изпрати последното си съобщение след като ни разпръсна.
Не би успял да го направи за секунда време.
Е някак си се е озовал тук, както Дарк и Мерлин.
- Легиона на обречените. - Няма да ги наричам така.
- Добре. - Но те дойдоха в 1967
за да търсят Рип, което значи...
Медальона ги е довел тук.
Рип държи Копието на съдбата.
Трябва да го измъкнем от затвора преди тях.
Оттогава, аз имам...
страх от гигантски жаби.
Г-н Рори, оценявам задълбочените ви прозрения,
но вероятно бихме могли да се фокусираме върху проблема.
Мислех, че психиятрите харесват беседи тип мама.
Аз не съм псих...
Знаете ли, мисля, че чух достатъчно за този субект.
Сега, кога за пръв път срещна привидението?
Духът на г-н Снарт, кога се появи за първи път?
В Чикаго.
Можеш ли да си спомниш нещо специфично?
Нещо, което смяташ, че е задействало видението?
Той каза нещо относно да ме вкара в правия път.
Защо мислиш, че той би казал това?
Не зная. Може би той...
Здравейте, капитане!
Как... Какво можем да направим за Вас?
Рип. Той е тук, през 1967 година.
Удивително! Но как?
Не знаем, но Деймиън Дарк
и Малкълм Мерлин са след него,
което означава, че не можете да стоите повече тук.
Разбира се, моите извинения! Аз просто помагах на
г-н Рори с неговата... мигрена.
Да, аз... аз имам ужасно главоболие.
Е ще се наложи да търпиш,
защото се нуждая от помощта ви да изкарам Рип от затвора.
Какво прави в затвора?
И как по точно възнамеряваш да го измъкнеш?
Това включва теб, играещ психиатър.
Мислиш ли, че можеш да се справиш?
- Ако се налага. - Супер.
Добър ден!
Как мога да Ви помогна?
Да, мисля, че сте задържали един от пациентите ми в ареста.
Име?
Името му....
Гидиън, малко помощ?
Според чашата му на снимките, той се нарича Фил Гасмър.
Филип Гасмър.
Наложително е да бъде освободен
под мое попечителство незабавно.
Той страда от заблуда, че бива преследван
от футуристични космонавти.
О, да. Този човек.
Насам.
Невероятно. Наистина си ти.
Да, това съм аз. Кой си ти?
Твоят доктор, Г-н Гасмър. Тук съм да се погрижа за вас.
Никога през живота си не съм ви виждал.
Проблемите с паметта е част от илюзията.
Трява да му го призная. Не може да бъде лекуван тук.
Не, няма да напусна! Този мъж не е моя доктор.
Не съм луд!
Хей, знам, знам. Всичко е наред.
Виж, казвам се Сара Ланс. Това е Мик Рори
и Мартин Щайн. Ние сме твои приятели.
- Двама от тях са. - Ти си един от тях.
Помощ!
-Хей, добре, хей, хей, хей,. - Помощ! Помощ!
Чуй ме, става ли? Успокой се.
Тук сме да ти помогнем. Трябва да ми се довериш.
-Името ти е Рип Хънтър. -Рип Хънтър е измислица
на моето въображение. Помощ!
Мик!
Взехме Рип.
Насочили сме се към изходната точка.
- О не. - Какво има?
Ох.
С какво мога да Ви помогна?
Хей.
Сара, идва компания. Дарк и Мерлин
туко що влязоха в участъка.
Да, виждам ги. Блокират нашето бягство.
Трябва да има и друг изход.
Рей, колко добре можеш да управляваш Уейврайдър?
Мислех, че никога няма да попиташ.
Чакай, знаеш как да пилотираш кораба?
Със сигурност да. Само трябва да превключа
на моя вътрешен Хан Соло.
- Гидиън върши повечето работа. - Така ли?
- Да. - Ха.
Накъде Капитане?
Добре, ние сме тук.
Стигнете до товарния изход.
Рей, не разбивай кораба. Ако го счупиш, ще купиш.
- Махнете се от мен. - Капитан Хънтър,
- Вие трябва да ни изслушате. - Защо продължавате
да ми викате така? Това някаква шега ли е?
Рип, просто се успокой, става ли? Просто трябва да си спомниш.
Името ти е Рип Хънтър. Ти си Господар на времето.
Летиш с Уейврайдър. Това е времеви кораб.
Рип! Рип, почакай!
Това не може да се случва. Аз... Сънувам ли?
- Рип? - Ооо, Боже!
Да не изпуснах някаква наистина лоша киселина?
- Рип, внимавай! - Защо?
Халюцинирам. Няма такова нещо като
като Рип Хънтър, или
времеви кораб.
Това е...
Качвай се на кораба. Тръгвай!
- Да вървим! - Хайде хора!
- Бързо! Качвай се! - Да тръгваме!
Е, Гидиън?
Опасявам се че новините не са добри, капитане.
Дълбокото сканиране разкри, че на Капитан Хънтър
нервната система е била напълно преконструирана.
Лимбичната му систе е препрограмирана с нова самоличност.
Значи не е времевия дрифт.
Рип не е забравил кой е. Той е... променил.
Препрограмирал?Технология която засяга
до такова ниво мозъка, дори не съществува.
Освен ако мозъка на Рип не е бил засегнат от импулсите
от ... ъъ.. от...
- от времевия диск на кораба? - Да.
Говориш за времеви токов удар.
Като метод за пътуване във времето си е на практика самоубийство.
Може ли да се проследи?
Не зная. Извинете.
- Какъв му е проблема? - Не знам.
Капитан Хънтър сигурно е изключил системите ми
защото е знаем, че няма да му позволя
да направи физически контакт с времевия диск.
С основателна причина. Можеше да се озове навсякъде
и в който и да е времеви период.
Но преди да ме деактивира,
той възстанови нещо от салона си.
Парче дърво около 60 сантиметра.
Парче дърво?
- Копието на Съдбата? - Възможно е.
Отивам да кажа на останалите.
Имам идея.
Значи тогава това може да бъде друго важно за теб събитие.
Каква е идеята ти?
Защо не използваме това нещо да видим какво става в мозъка ми?
Съмнявам се да намериш резултатите на които се надяваш.
Тези тестове са предназначени да намират неврологични промени,
а всъщност теорията ми е че виденията ти
са резултат на емоции.
Казваш че съм луд?
Казвам, че чувстваш нещо,
и това буди партньора ти от вечния му сън,
което е напълно нормално.
Аз не чувствам. Пусни теста и поправи мозъка ми.
Хей, какво става?
Сара ни помоли да намерим каквито и да е физически описания
на копието, които могат да ни помогнат да го намерим.
Тя мисли, че е било в Рип, когато е пътувал до 1967 г.
И тя, ъм, също иска да работиш
по въпроса как да обърнем
ефектите върху Рип
които получи вследствие на контакта си с...
Времевия диск.
Донесох схемите на времевия диск
за вас д-р Палмър.
Как очакваш от мен да разбера нещо от това?
Може би като използваш някоя от четирите докторантури?
- Аз нямам четири... - Какво има?
Сякаш имам спомени, които го няма,
и че трябва да разбирам какво е това, но не мога.
Да, познато ми и ми се случва точно сега.
Чета тази книга,
и е просто една купчина от думи.
От колко време вие двамата се чувствате така?
двамата: След, ъх... снимачната площадка.
- На филма на г-н Хънтър. - Мхм.
Сара прати Джакс да види какво може да открие.
Джлукас. Чакай, това не е ли нещото
към което се преструваш, че си алергичен Рей?
Какво? Първо алергията ми към глутен
е много истинска и предизвикателна.
Второ, това е ДЖ. Лукас, като Джордж Лукас.
Чакай. Джордж Лукас.
Откъде знам това име?
Гидиън извади историческите записки за Джордж Лукас.
Джордж Лукас роден в Модесто, Калифорния
на 14 Май, 1944. Наречен сърцето на Модесто
"Продавач на застраховки на годината"
през 1977, 1980 и 1983.
- Три години, хмм. - Това не изглежда правилно.
Не.
Гидиън, има ли друга версия на историята
където Г-н Лукас е направил друго с живота си?
Очевидно този г-н Лукас е отклонение.
Той не е отклонение. Легиона на обречените
го бележи като отклонение.
Отклонение, което пряко засяга нашите животи.
Добре, успокой се. Дишай.
Гидиън мисли, че атаката на Легиона
по време на филма на г-н Хънтър е
отказало този Джордж Лукас да прави филми.
В резултат, той никога не е правил филми за
комсически битки или други за
важен красив археолог.
И нас ни интересува защото...?
В неизменната времева линия, Д-р Палмър вижда "Междузвездни войни"
като дете, и се вдъхновява да стане изобретател.
Същевременно, Д-р Хейууд избира да бъде историк
след като гледа " Индиана Джоунс", вместо да бъде
инструктор по йога.
- О човече. - Почакай, казваш ми
че заради филм манияците ми отпадат от училище,
изобретателя ми и историка ми са изцяло безполезни?
- Да. - Хей!
Ако отклонението не се поправи, да.
Ние трябва да поправим това.
Страхувам се, че може би е твърде късно.
Към днешна дата, Джордж Лукас не е вече записан
във филмово училище.
Ето къде е.
Джордж Лукас, човекът вдъхновил
и на двама ни кариерите, в общи линии.
- Е да вървим да го вдъхновим. - Хора, може би аз трябва да...
Хей, Джордж. Помниш ли ни?
- Хей! - Аз имам метална кожа.
- Не, не. - Хей...
- Не, не, не, не. - Виж, времето иска
време за да се утвърди, рано или късно,
ще изгубим суперсилите си по същия начин
по който губим спомените си.
Ако не направиш филмите които правиш,
няма да стана брилянтен изобретател.
А аз няма да стана невероятно красив историк.
Не съм правил още никакви филми, разбрахте ли?
Още съм във филмовото училище. Или поне бях.
Това е смисълът. Ако не се върнеш в училището,
прецакваш живота и на двама ни.
Ще живеем, без да сме разгърнали напълно своя потенциал.
Аз не искам да бъда сърдечен хирург.
Нито пък аз - инструктор по йога.
Добре момчета, както казах, защо аз да не поговоря
- с нашето отклонение? - Да, но...
- ШШ. - Остани в училище.
Извини приятелите ми те са малко...
- Напълно луди? - Да.
Но ако това, което казаха е вярно.
О, добре, какво... Ами ако вие хора сте
от бъдещето, и някак си сте видели
купчина филми, които още не съм направил?
Всъщност, аз съм от миналото,
но това не е от значение.
Виж, Джордж, не ме интересуват филмите ти,
но момчетата като тях?
Тях ги интресуват.
Преди да се качиш на тази кола и да отпътуваш за Модесто,
само помисли за тях, става ли?
Тях и всички милиони хора
които ще са вдъхновени от историите ти някой ден.
Бъдещето на целия свят е заложено на карта.
И ти си единствената ни надежда.
Никога не съм виждал стаята Ви г-н Рори.
Очарователно.
-О, Господи. -Какво е?
Нещо необикновено, някакъв вид приемник.
Съдейки по дизайна е чувствителна
тансмисия на гравитационни вълни.
Казваш ми, че имам антена в главата?
Добре, добрите новини са, че не си луд.
Сериозно?
Говоренето и виждането на Снарт е реално?
В известен смисъл да. Бившия ти партньор
бе убит, когато Окулът експлоадира
от взрива на времевата енергия.
Сега, ако г-н Снарт е успял да се слее със взрива,
версията му която виждаш сега може би е..
Как да го кажа?
-Нещо като времеви призрак? -Точно.
Но това, което искам да знам е как някой е успял
да вкара устройство в мозъка ти
без да знаеш?
Ти си Кронос.
Повелител на времето.
Правиха ми някакви откачени неща, когато бях Кронос.
Съжалявам, забравих.
Значи казваш, че Снарт е заседнал отвън
разбит на милиони парчета, витае
във времето и пространството?
Предпочитам да гледам по опростено на нещата, но да.
-Ти си идиот. -Извинявай?
Не трябва да приключа така.
-Г-н Снарт, той тук ли е? - "Защо съм тук"?
Защо си тук? Ти си мъртав.
Какво казва?
Казва, че съм се размекнал, защото още съм на кораба.
Док, Док...
трябва да изкараш това нещо от главата ми.
Както обясних, аз не съм медицински доктор...
Но съм сигурен, Гидиън и аз можем да измислим нещо.
- Това ще свърши ли работа? - На теория да.
Хм.
Отличен офис.
Беше твой.
Хайде, нищо от това ли не връща
-някакъв спомен за теб? -Слушай, госпожице,
Искаше ми се да бях човека, който искаш да бъда.
"Рип", но не съм.
Бих могъл, ако вие двамата сте били... доста близки?
-Да, спаси ми живота. -Яко.
Ти.
Спаси ми живота. Бях изгубена.
Дойде, вербува ме, и ми даде цел.
Ох, звучи като Сандра. Тя е герой на моя....моя филм.
- Това е странно... - Какво?
Женски герой? Всичко с времето си госпожо.
Хей, всички сме в този филм.
Имам предвид друга версия на нас,
но това определено е отборът.
Като на страница 89, моя герой Макс,
-той спаси всички... -Задръж.
Казваш ми че прегорелия използва подтиснатис спомени
- за да напише сценарий? - Това не е всичко.
Той е писал за Копието на Съдбата.
Което беше с теб, когато скочи във времето
- от Уейврайдър. - Не зная...
- за какво говориш. - Да, не знаеш.
- Хайде. - Какво?
Просто си измислих всичко. Копието е Макгъфин.
Какво?
Нещото, което всички във филма се опитват да вземат.
- Е къде е ? - Във филма?
То... е на парчета. Рип има само част от него.
Какво те накара да напишеш това?
Не зная.
Просто имах едно старо парче дърво.
Мислех, че е добре за филмова подготовка.
- Къде е? - дадох го
- на моя помощник Джордж. - О супер.
Копието на Съдбата е в Джордж Лукас.
Радвам се, че си промени мнението, Джордж Лукас.
Връщаш обратно във филмовото училище? Това е определено добро решение.
Съгласни сме.
Чиста дрънкула. Един от изгубените
тотеми на Замбези, нали?
Е, господин Лукас, притежавате нещо,
за което ние изминахме доста дълъг път.
Парче от Копието на Съдбата.
Къде е?
Дами и господа, ако нямате нищо против,
-ръцете горе. -И, ако нямаш нищо против,
ще се радваме да те убием.
- Аз ще прикривам Джордж Лукас. - А аз ще....
-Какво? -Не е тук.
Костюмът ми не е тук.
А аз не мога да се превръщам.
Може би не бях достатъчно ясен.
Оставете ги!
- Той говореше. - Горе. Ръцете.
-Млъквай. -Те са горе.
Благодаря ти Боже. Не мисля, че е тук.
Добре. Започвам
да губя търпение с теб. Къде е копието?
Какво копие?
Поговорихме си малко с членовете на филмовия ти екип,
и те всички твърдяга че Копието на Съдбата е реквизит
е във вас, и Вие г-н Лукас сте господаря му.
Но филма е готов. Изхвърлих целия реквизит
на сметището. Той бе пълен боклук.
Но, но, но... Шшш.
Имам само един въпрос към вас г-н Лукас и живота ви
зависи от това дали ще отговорите честно.
Къде е градското бунище?
Гидиън, насочини към възможно най- близката локация.
Добре Капитан Ланс.
И, докато го правиш, намери Мик и...
Грей?
Какво по дяволите правиш?
Мозъчна операция, на какво ти прилича?
- Там някъде долу е. - Добре.
Защото никгоа няма да го намериш
Прав си.
Ще успееш.
Можех вече да съм в Модесто.
Млъквай и копай Джордж Лукас.
Какви супер герои сте вие в интерес на истината, а?
Имам предвид, разбира се, те имат лазерни оръжия, какви суперсили
се предполага, че имате вие, момчета? - Всъщност, ние имаме суперсили,
но, тъй като ти не направи "Междузвездни воини", аз не станах
учен и не мога да направя атом костюма.
Или серума, който ме превърна в стомана.
Не мога да повярвам, че ще умрем
заради глупав филм.
Вероятно се нуждаят от малък стимул.
О съгласен съм.
- О, чакай, чакай, чакай.
- О, не.
Какво беше това? Не стой просто така.
- Опитай да го стегнеш с нещо. - О не.
- Хей, хора, открих го! - Не му го показвай!
Какво? Ние сме от боклукчийската група.
- Ще умрем. - Не, Рей е прав.
Ако има дадем каквото искат, така или иначе ще ни убият.
-Добре, тогава какво ще правим?
Прекалено много се бавят, застреляй един от тях
- за да се разбързат. - Кой?
Твой избор.
Какво беше това?
Спасителната мисия не върви много добре, нали?
Опасявам се, че не, Капитане.
Би ли спрял да ме наричаш така, моля?
Не съм капитан. Аз съм просто обикновен човек.
Както и Капитан Хънтър. Той нямаше супер сили,
освен, ако броите неговата смелост, интелект и чест.
Е какво би направил той, а? Вашият Капитан ако беше тук?
Ей хора ние... ние трябва да го дадем.
-Няма друг начин. -Ето го..
Тряжва да се превърнеш в продуцнет. Трябва да правиш филми и
ти, Джордж Лукас, трябва да повярваш в това.
- Какво? - Ти трябва да правиш своите филми,
за да може ние да се превърнем в това, в което се предполага,
за да можем да те спасим.
Твоите филми продължават да променят света.
Всичко, което трябва да направиш, е да повярваш в себе си.
Трябва да повярваш, че можеш да създадеш невероятни филми.
Трябва да повярваш, все едно няма да има утре.
Кажи го, Джордж! Кажи го на глас!
Джордж Лукас, какво наистина искаш?
Какво наистина искам...
Това, което наистина искам, е да режисирам.
Ааа!
Ааааа!
- Време беше да се появиш. - Къде беше?
Винаги зает джентълмени, и все пак никога прекалено късно.
Кой ще убием първо?
Това бих бил аз.
Капитан Рип Хънтър. Мина доста време.
Започнах да си мисля, че сте мъртъв.
Противоречиво е че за първи път
в кратосрочната ми памет се чувствам наистина жив.
О мамка му.
Хей това нещо работи ли?
Майната му. Гидиън!
Стреляй! Стреляй всичко!
Давай!
Хей, хайде!
Рип! Рип!
- хей Сара! - Рип!
Трябва да вървим. Мъртав е.
- Гидиън, ... - Рип!
Нямаше как да стигнеш до него.
Знаеш това нали?
Да..
Виж, Сара, не можеш да виниш себе си за това.
Моя отговорност е като капитан да се уверя,
че всеки е на кораба.
Всеки.
И се провалих.
И наричаш намирането на парче от Копието на Съдбата
и медальона за провал?
Легиона нямат нищо.
Те имат Рип. Ние го загубихме, Джакс.
Отново.
Но те няма да го имат за дълго.
Ако знам едно нещо за теб, то това е, че ти не се предаваш.
Когато ти наистина искаш нещо, си непреклонна
и Господ да е на помощ на този, който застане на пътя ти.
Ние ще го открием и ще го върнем у дома.
Това обещание ли е?
Не, това е пророчество.
Как се чувстваш?
Виждал ли си нашия общ приятел наоколо напоследък?
Не.
Това е защото извади чипа.
Е, всъщност...
Не съм вадил чипа.
Да, извадих го, но след допълнителна проверка,
разбрах, че устройството не работи от месеци.
Изглежда си поел един доста сериозен от многото удари в главата.
Значи наистина полудявам.
Виждам призрак.
Това не е призрак.
Леонард Снарт наистина го няма.
Тогава защо продължавам да чувам неговия глас?
Гласът в главата ти е твоят собствен.
Ако гласа на Леонард Снарт е вторият - предполагам
той е моралната ти връзка с този екип...
Но така аз смятам.
Всички ние чуваме противоречиви гласове
в главите ни г-н Рори, създаваме познатото
като психология и когнитивно несъответствие.
- Мозъка ме боли. - Сигурен съм.
Сложността на човешките емоции
някои пъти може да бъде умопомрачително.
- Какво е това?
Мислех, че сте си върнали умовете.
- Филмова нощ! - Гидиън провери времевата линия.
Изглежда, че филмите на Джордж са отново част от историята.
Хах, почти бях забравил как да изпълня медианна стернотомия.
Е предпоалгам просто ще съм отново
билионер изобретател с четири докторантури.
Какво ще гледаме първо?
След като гледаме " Ездачи"
- Очевидно, най- добрия му филм. - Който никога не би направил
ако не бе направил първо "Междузвездни войни".
О виж, това звучи сладко.
Нарича се "Патицата Хауърд"
Не!
Добре, може би филмовата вечер не беше толкова добра идея.
Може би си прав.
В крайна сметка, изгубихме Рип.
Знам че Нейт и аз никога не сме опознавали Рип,
но ние знаем, колко много означава за всички останали.
- Да. - Може ли да предложа нещо?
Стреляй.
Вярвам че Капитан Хънтър би желал ти
да се наслаждаваш тази вечер.
Добре, тогава. Загаси осветлението!
Гидиън, избери филма.
В ще гледаме "Ездачи" след това
- Империята - после Последния къстоносен поход
Настанете се удобно. Ще бъде дълга нощ.
Ъх...
Ехо?
Има ли някой тук?
Здравей.
Добре дошъл, капитан Хънтър.
Да. Знаеше че блъфирах, нали?
Всъщност аз не съм Рип Хънтър.
Името ми в Фил. Аз съм редовен студен по филмово изкуство
и от части наркоман.
Сериозно, последно писмо.
Оу, знам кой сте всъщност.
Знам, че Вие сте един от пазителите
на Копието на Съдбата и знам, че Вие знаете
къде са скрити останалите парчета.
Аз-аз не зная нищо.
Аз-аз-аз-аз, кълна се.
Не съм Рип Хънтър!
Аз съм...
никой. Аз...
Не мога да повярвам, че това ми се случва.
Ти ще ме измъчваш, така ли?
Оу, аз няма да Ви измъчвам, г-н Хънтър.
Не?
Не.
Те ще го направят.
Не!
Не, моля ви, моля ви! Моля ви, моля ви!
Моля ви, пуснете ме!
Пуснете ме!
- Synced and corrected by VitoSilans - -- www.Addic7ed.com --