Казвам се Деймиън Дарк.
През 2016,бях убит от Зелената Стрела.
Но бях преместен от времевата линия 31 години ,преди
смърта ми,от спийдстър на име Еобард Тоун.
Заедно,с Малкълм Мерлин,
бивш лидер на лигата на Убийците,
тримата търсим Копието на Съдбата;
мистичен артефакт,с който може да пренапишем съдбата си.
С притежанието на Острието
ние ще променим нашето Минало, и нашето бъдеще.
И светът какъвто го познаваме.
До сега в "Легендите от утрешния ден"...
Скенерът показва, че невралната архитектура
на капитан Хънтър е била препрограмирана
с нова самоличност.
Медальона Лонгинус.
Рип!
Знам, че ти си един от пазителите
на Копието на съдбата и знам, че ти знаеш
къде са скрити другите парчета от него.
Ще ме измъчваш, нали?
Аз няма да те измъчвам.
Но те да.
Деймиън Дарк, човекът отговорен за обсадата на Стар Сити,
бе убит от маскираният отмъстител
известен като Зелената Стрела.
Аматьорски кадри заснеха последните му моменти,
и краят на хаосът, който беше настъпил в града.
Това е великият Малкълм Мерлин?
Не съм впечатлен.
Е, имал е и по-добри времена.
Но, този мъж е бил Рас Ал Гул.
Не се познаваме. Аз съм Еобард Тоун.
Аз съм... от бъдещето.
Какво по дяволите се случва?
Добър въпрос. Ето още един...
Вярваш ли във втория шанс?
Видях те как умираш.
Да, чух че 2016 не е най-добрата ми година,
но мисля да поправя това.
Но въпросът Малкълм е...
Искаш ли твоя късмет да се обърне?
Чрез пътуване във времето?
Не.Не.
Нещо много по-добро.
-Е? -Нямаме късмет за сега.
Не, че капитан Хънтър е неотзивчив.
Просто той не притежава собствените си спомени.
Значи няма да ни каже къде е останалата част от копието?
По-точно, не може.
Което нямаше да е проблем
ако вие идиоти не бяхте изгубили Медальона.
Аз пък помня, че ти също беше там.
Докато не изчезна.
Мразя като прави така.
Ако имаш да ми казваш нещо, Малкълм,
предлагам да го запазиш за себе си.
Извинявай.
Трябва да се страхувам от теб ли?
О, аз бих бил. Като се има предвид, че може да те убия
преди дори да разбереш, че го правя.
А, да.
Но тогава няма да получиш това, което искаш.
Доведе мен и Деймиан в своето малко приключение поради причина.
Без Медальона,
Хънтър е единственият начин да намерим останалата част от Копието.
Трябвам ти, за да го измъкна от него.
Вече опитахме с мъчение.
Нямах предвид мъчение.
Говоря за хипноза.
Регресивна терапия.
Умът му е заключен далеч.
Аз имам ключът.
Това да не е някаква техника,
която научи в Лигата?
Не случайно ме наричаха "Магьосника".
Бъди бърз.
Спийдстърите не са известни със своето търпение.
Как да спрем екипа на Хънтър
да намери останалата част от Копието
преди Мерлин да приключи
с отключването на мозъка му?
Изработките на Медальона
са изгубени в историята.
Ще им е трудно да открият тайните му.
Плюс това, ние имаме преднина пред тях.
Осветли ме.
Те са идиоти.
-Вие сте идиоти. -Моля?
Гърне, среща кана...
Да, Мик. Предвид твоята стъклена къща,
не трябва да хвърляш камъни.
Смесването на метафори няма да реши нищо.
Защо вместо да се караме,
не планираме следващия си ход срещу спийдстъра
и неговите съюзници.
"Легиона на Гибелта" звучи по-готино.
Няма да ги наричам така.
А и трябва да намерим начин да спасим Рип.
Всичко, което трябва да направим е да разменим Амулета или Медальона,
за Англичанина.Много е просто.
Единственото, е че не знам как работи.
Ти си идиот.
Ти искаш да дадеш артефакт, който може да пренапише реалността
на враговете, а ние сме идиоти?
Нашият приоритет трябва
да е идентифицирането на спийдстъра.
Разбира се, че ще кажеш така. Нали, все пак той
уби гаджето ти...
Той е в центъра на това,
а и не можеш да победиш някой който не познаваш.
Вижте, Амая е права.
И не скам да го казвам, но Мик също.
-Аз не съм идиот. -Не за това, че сте идиоти.
Затова, че трябва да използваме Медальона като предимство.
Но първо, трябва да разберем как работи.
Е, в моя защита, той е мистичен обект.
който не идва с инструкции за употреба.
Може би това е бил проблема, приближавайки го
от мистична гледна точка, вместо да се осланяме на силните си страни
- които са.. - Технологията.
Именно. А в този случай,
имам колега в Сентрал сити, чиито знания
може да ни бъдат полезни.
Гидиан, поеми курс към Сентрал сити, 2017г.
Джакс, остани с Мартин.
Опитайте се да разберете името на нашия спийдстър.
ОО, идва мъжът
който изглежда като заличен.
Не се дръж самодоволно с мен, Деймиън.
Може да не разполагам с предишните ми ресурси,
но поне не съм мъртав.
Виж не можах да накарам Хънтър да си спомни
защото спомените му не са заровени или заключени някъде.
Няма ги.
Все едно старото му аз не съществува.
Сигурен ли си в това?
Мислиш ли че можеш да го направиш по - добре?
Можеш да опиташ.
Вече опитахме с мъчения.
Знаеш ли какво ми харесва в мъченията?
Не съм сигурен дали имаш достатъчно време за да направя списък
със всичките, но в общи линии защото
Винаги има друго за намиране.
Ето какво получавам щом разчитам на некадърник и мъртвец.
Не го харесвам.
Хм, да знаеш.
Ще бъда честен.
В което да си призная нямам много опит.
Не ми харесва тази ситуация.
Никой не я харесва.
За едно нещо г-н Тоун има навика да се отнася с мен
като с довереник.
А знаеш ли какво е общото между всички довереници,
Капитан Хънтър?
Не се ли сещаш?
Нещото, което е общо между тях е
че всички накрая умират.
Съдба която предирчиво се опитвам да избегна.
Може би заради това, че не обичам да ми нареждат.
Или да ме заплашват.
Вие не обичате да ви заплашват нали?
Хм? Какво е това?
О извинете.
О Боже. Не.
Да аз също.
Затова ще имам нужда от съдействието ви.
За да спрат безкрайните заплахи на г-н Тоун.
Вижте, аз... аз не знам нищо.
- Кълна се. - Шшш!
Не мога да вярвам само на думите ти.
Но не се тревожи.
Ще започна с много лесен въпрос.
Дясно око или ляво око?
Не моля ви. Моля ви, недейте.
Ще направя всичко, аз ще... Ще ви кажа всичко
което искате да знаете. Дори това, което не зная!
- Моля ви недейте! - Шшш.
Втори въпрос.
Кога беше последния път, когато ходи на зъболекар?
Какво? Не, не, Боже.
Може да не е в най- доброто си състояние, но все пак,
Капитан Хънтър е британец.
Извади му зъба?
Що се отнася зо мъчение, не е ли това от низшата лига?
Погледни отблизо.
Благодаря ти, но не.
Има някаква маркировка тук, сякаш е баркод.
Информация за акаунт. От сейф
В Швейцария.
Кой слага такъв вид информация във зъб?
Господар на времето.
Това не е обикновен сейф.
И аз мисля така.
Възможно е сейфа да съдържа
акта за раждане на сина му и прочие, но
Смятайки екзотичната натура на грижите, които са полагани тук,
бих допуснал... - Че е останалата част на Копието.
Кога последно е преглеждана?
Януари 2025.
Бързаш ли за някъде?
Смешно, точно като работен часовник...
Върни времевата сфера обратно в 2025
и подсигури останалата част от Копието.
Следващия път, когато някой от вас се издъни
ще загуби много повече от зъб.
Бих се разочаровал ако изгубиш още една ръка Малкълм.
Сериозно ли Грей?
Знаех си, че не си ме довел случайно в 2017 само за да
си вемем лате и фрапучино човече.
Разбира се, че не.
Моят колега често посещава
това заведение, в този час.
Извинявай Джеферсън.
Трябва да се върнеш на кораба.
Мога да се справя сам тук.
Какво, по дяволите, става с теб, човече?
Татко?
Не знаех че ще идваш в града?
Татко?
Ами, аз... аз исках да те изненадам.
Оо.
Чакай. Твоят колега е дъщеря ти?
Лили, това е приятелят ми Джеферсън.
Джеферсън, това е дъщеря ми.
Приятно ми е да се запознаем.
Здрасти.
- Да седнем ли? - Даа.
Това е... толкова странно.
ЪЪ, защото, не мислех че ще ми се отдаде възможност да се запознаем.
Някога. Но, ъъ ето ни тук.
Обяснявах на Джеферсън как можеш
да ни помогнеш със.. хм
един изследователски проект.
Хм, нещо като Индиана Джоунс.
Да, нещо такова.
Донесъл си го в кафенето?
Само част.
Излъчва ниски нива на йонна радиация
Това йонен трансмограф ли е?
Не съм виждала по малък от къща!
Да, имах идея за хиперминятюризация
докато бях в Таити.
Не умея да почивам.
Знаеш ли, мисля, че късите йонни пулсации може...
Леле!
Хей.
Вероятно трябва да вземем малкия си разучаващ проект
на малко по- уединенно място...
Времеви навигационен кораб.
Аз... напълно не мога да повярвам.
Ъм, ехо, коя си ти?
О, здравей.Здравей аз съм Лили.
Аз... аз съм дъщерята на Мартин.
Не знаехме, че Мартин има дъщеря.
Да, ти ми каза, че нямаш деца.
Е, предпочитам да държа личния си живот... личен.
Това е лично, а това е лъжа.
Сара, знаеше ли за това?
О, знам всичко за това.
Какво правиш?
Опитвам се да си събера мислите.
Еобард има толкова блазнеща
колекция от оръжия за убиване.
Не може просто да нахлуем в банката
и да изискаме да видим сейфа.
Напротив, можем.
Ние сме бивши членове на Лигата на убийците.
Тази операция изисква финес.
Не кървава баня.
Е, аз... аз съжалавам. Не съм съгласен със сегашните събития.
Но може тази гнусливост на която съм свидетел
да бъде причината за твоето падение?
Хънтър е актив.
Такъв, който можем да използваме за да се доберем до нашия обект.
Да не го използваме е глупаво.
О. Добре, в такъв случай,
Ще трябва да го отложа до твоята превъзходна експертиза
по глуповатост.
Но ако планираш да отидеш на Юг, не за нашия приятел спийдстър
ще трябва да се притесняваш.
Едно нещо мразя повече от всичко
от получаването на заповеди от него
е заплашването от теб.
За щастие Деймиън....
не те намирам за заплашителен.
Какво толкова?
Професора не е имал деца, сега има.
Мазелтов.
Благодаря ти.
Голямата работа е, че Лили е времево отклонение,
и всичко беше наред,
докато ти не я взе от 2016 и не и показа времеви кораб,
който може да причинява повече отклонения.
Хей защо ме гледате?
Защото ти беше с него.
Просто дъщеря ми ми липсва.
Ако присъствието на ЛИли на Уейврайдър причини
времеви проблеми, сигурен съм че Гидиън
ще ги засече.
Плюс, Грей каза, че Лили може да закачи Медальона
с Гидиън, за ....
Чакай, тя иска да опита да свърже в мрежа древен амулет
и подобрена интелектуална система?
Определено помагам.
Добре. Тогава бих оценил ако вие...
Ако никой от вас не разкрие, че тя е отклонение.
Защо гледаш мен?
Докъде стигнахме с идентификацията на спийдстъра?
Мисля, че техническия термин е до никъде.
Всички спийдстъри, срещу които Светкавицата се изправи
са или мъртви, или са му приятели.
Или хора, които си мислеше, че са му приятели и сега са мъртви.
Добре, ще го разгадаем. А междувременно,
ти и Лили ще продължите да работите по амулета и да се опитате да разберете
как да разберете къде е останалата част от Копието.
Кой може да е сигурен, че няма да ни убие така или иначе?
Дори и след като вземем безценното му Копие?
Забрави. Защо ли питам теб?
Не знам, човече. Не знам нищо.
Дори не знам, защо ме накарахте да нося тези...
Този.. този... този... Маймунски костюм.
Устата ми е възпалена.
Спри да хленчиш.
В интерес на истината
имаме нещо общо Рип.
Казвам се Фил.
Както и да е.
И двамата се разправяме с нестабилни индивиди.
И това е нещо, на което не се наслаждавам.
Хей, това не е като разходка в парка и за мен.
Ето защо
ще правиш точно това, което ти кажа.
И може би, просто може би
ще може и да оцелееш след всичко това.
Готино. Нали.
Ъм, какво... какво искаш да направя?
Кажи ми Фил. Бил ли си някога
в Швейцария?
Сложи това в ухото си.
Какво е?
Устройство за комуникация.
Сериозно? Толкова е малко...
Направи го, или ще го пъхна в гърлото ти.
То ще ни позволи да те наблюдаваме.
Много е просто.
Отиваш в банката и казваш
че искаш достъп до сейф 4587.
4587, нали.
Ъм, какво... Какво да правя после?
Донеси съдържанието на сейфа при нас.
Ако не го направиш, ще умреш.
Сериозно?
Какво? Мотивирам го.
Вътре и вън.
Няма да отнеме повече от 5 минути.
Ще се справиш.
Ще се справя.
Ще се справя. Добре.
Щеше да е по- лесно, ако бяхме убили всички.
Здравейте, как сте?
Бих искал кутия 4587, моля.
Разбира се, седнете.
Какво мислиш, че става с него?
Просто е. Умът му прилича на пудинг.
Не Хънтър а Тоун.
Странно е как не стои дълго на едно място...
Вероятно заради това ги наричат спийдстъри.
Какво, мислиш че ни е оставил в 1967,Лос Анджелис
защото е имал по важен ангажимент?
Ами това което ни каза по- рано днес?
Че иска да убие един от нас?
Не. Че не знае защо е разчитал на нас.
Добър въпрос.
Защо пътуващ във времето спийдстър
има нужда да разчита на някого?
Тоун крие нещо.
Не би ли искал да знаеш какво е?
Тоун каза, че сме се познавали в 2016.
Наистина ли съм станал толкова глупав
че да си помислиш, че тези игрички ще ми подействат?
Не се опитвам да...
В трио като нашето, обръщането един срещу друг
за твоя собствена изгода не е само очевидно, но и клише.
Тоун не се отнася с нас като с равни.
И докато не го направи, никой от нас няма да получи това, което иска.
Добре. Да го преговорим пак.
Вече го направих Сара.
ММ-хмм, отново и отново.
И отново.
Очевидно си имаме работа с нов играч.
Който и да е този спийдстър, е някой
който ти и приятелите ти не сте засичали преиди.
Което означава, че е спийдстър от бъдещето,
което има смисъл, защото спийдстърите могат да пътуват във времето.
Тогава защо ще му е Копието на съдбата на един спийдстър?
Той може да се върне и да промени сам историята.
Но не и реалността.
Затова има нужда от Копието.
Въпросът е, какво се опитва спийдстъра да промени?
Или поправи?
Това е въпроса.
Той знае, какво искаме да направим ние с Копието на съдбата
но той е прекалено мълчалив за плановете си.
Много добре, г-н Хънтър.
Моля застанете до панела, ако обичате.
Моля?
Сканиране на ретината.
- Ректално сканиране? - Какво?
Сканиране на окото. Част от охраната на банката.
Знаете,
цялата тази ситуация е неприятна,
но човече, обичам да съм в бъдещето.
- Какво? - Какво?
Сканиране на ретината. Добре.
Ох.
Защо, ъх... Защо не работи?
Следва идентифициране на гласа.
Трябва да кажете вашия код за достъп.
Парола за достъп.
О Боже.
Да, онази която сложихте, когато открихте сметката си.
Ъх..
Махай се от там веднага.
Да.
Не, недей.
Тръгвай. Давай.
Недей.
Това беше твоя план.
Който се опитвам да спра.
От великолепното му сгромолясване, както обикновено.
Виж, не можем да им позволим да повикат охраната.
Обаждам се на охраната.
Чудесна идея. Охраната, не, това е...
Охраната е супер.
Не планираш да ни измамиш, нали, Рип?
Казах ви. Името ми е Фил.
Добре, Фил. Беше хубаво да те познавам.
Недей! Все още имаме нужда от него.
Той е безполезен за нас.
Хей, мога да бъда по- полезен.
О, мамка му.
Охраната, ще бъде върху нас всеки момент.
Може ли да предложа да ги убием?
Опитай се да избягаш, и ще те намеря
и ще те нахраня с тестисите ти.
Добре.
О Боже мой.
АА!
- Ааа! - Ааа!
Подкрепленията са на път.
Да се махаме от тук.
Добре, така би трябвало да стане.
Сега просто трябва да активираме медальона
и да видим ако Гидиан получи достъп до данните.
Добре.
Така какво чакаме още?
Нищо, ами..ами ако
Ако сме подценили размера на потока от данни...
Ще изпържим централния процесор на кораба и всички ще прекараме
остатъка от живота си, заседнали във Времевата зона.
Процесора на кораба си има име.
Съжалявам Гидиън.
Не може ли поне да поговорим за това преди да свържем...
Гидиън?
Още ли си тук?
О Боже мой, убихме я.
Изкуствения интелект не може, по дефиниция
да бъде убит д-р Палмър.
Да, знам.
Доста забележително е, смятайки че съединихме
1.2 затабайтове в мозъка и.
Да.
Обработвам времеви диск на Медальона, докато говорим.
- Добра работа, докторе. - Докторе!
Не ви се намира шампанско на кораба, нали?
Хей.
О, Блан де Ноа 1998 г.
Харесвам бира.
Напива ме.
За Лили.
За Гидиън.
Леле.
Този вкус е истински.
Напълно синтетичен е.
Хранителния заготовчик може да направи всичко.
Освен американско сирене,
което е доста синтетичен.
Хайвер от Белуга?
Фалшивата храна никога не е била по- вкусна.
Фалшива храна за фалшиви хора.
Какво каза?
Ъх, не. Той не каза нищо.
Всички ме гледат странно откакто
се качих на борда на този кораб.
Какво не ми казвате?
Котката излезе от торбата, прическа.
По- добре и кажи.
Какво да ми каже?
Да ми каже какво?
Миличка, не бих искал да ти развалям парада,
но ти си а....
Как би го казал Професора?
Абразия... Не, това не, ъм...
Асфиксия,... хмм...
Абер.... Аберация!
Ти си времева аберация. Ти си времево отклонение.
Рей?
Какво е времево отклонение?
Ъм, мисля, че е по- добре да говориш с баща ти.
Вероятно всички ние можем да поговорим, какво се обърка.
- Шшш! - О, знам че нещо се обърка.
Слушах го.
ако ме слушаше, щяхме да излезем
от банката, вместо да ни преследват.
И в двата случая излязохме с празни ръце.
Спомних си че Еобард спомена, че
ще накаже твоето падение.
Ако някой е провал, то това си ти.
Ти беше онзи, който научи за тайната сметка на Хънтър,
и все пак, не знаеше за паролата.
Непохватно Деймиън.
Нищо чудно че не те избраха пред Рас...
Виждаш ли, ето къде той ми напомня
че той е бил Рас Ал Гул.
Бедния Малкълм. Винаги остава в миналото.
И сега е момента, в който ти напомням бъдещето.
О,да.
Бях там.
Видах, колко си жалък.
От това бъдеще от което си,
имам ли поне две ръце?
Така или иначе, възнамерявам да променя бъдещето си, но погледни се.
Жалък си. Дори не знам
защо Тоун те вербува изобщо.
Можем да спорим цяла нощ Деймиън,
но не искам да отегчавам госта ни
с твоите слаби обиди и обвинения.
Какво предлагаш?
Спомняш ли си как решавахме споровете в Лигата?
Мм - Мхм
Сега...
Предлагам ти да избереш нож
това съответства на върха на твоя език.
Извини ме за секунда
За щастие.
Вие го направихте, скъпа моя!
Успяхте да създадете връзка между мистична реликва
от първи век и супер компютър от 22-ри век
Само Щайн може да са толкова брилянтни!
Какво е времево отклонение?
Извинявай, какво?
Чу ме, татко.
Отклонение... е неестествена промяна
на историята в резултат от пътуване във времето.
Татко? Аз..
Аз отклонение ли съм?
Тази дума никога не би описала коя си в същност
или колко много означаваш за мен.
- Значи е истина? - Моля те позволи ми да ти обясня.
За това се държа толкова странно
когато посети Сентър сити първия път.
Причината, поради която се държеше с мен като с непознат...
Беше защото ти не съществуваше по времето
когато се качих на кораба.... И напуснах 2016 г.
Но сега съществуваш и това е всичко, което има значение.
Как може да се случи това?
Но... то... то... е доста просто.
Когато осъществих контакт с по- младото си аз през 1987г.
Който тогава, беше с по- младото аз на майка ти.
И,и....
Когато двама се обичат....
Добре, татко. Вече сме водили разговора за птичките и пчеличките.
Бях на десет. Или не сме?
Това е много интересна гледна точка.
Аз....Искам да кажа, кой може да каже, коя от реалностите е истинска
и кой е анормален?
Наистина е въпрос на перспектива.
Всъщност е доста забележително.
Това не е забележително татко!
Това е кошмар.
Лили, толкова съжалявам.
Не исках да разбираш по този начин.
Не. Не, разбирам.
Не си искал деца
когато за първи път си се качил на този кораб.
А сега имаш мен.
Напомняш ми на нещо.
Което е?
Колко ми липсваше това.
Добре, спри, спри! Тайм аут!
Не можеш ли да видиш, че това е което иска шефа ти?
Неговите подчинени да се хванат за гърлата.
Буквално.
Той не ни е шеф.
Той да не би да ни нарече подчинени?
О съжалявам.
Ъх. довереници.
Опитай пак.
Чакай, чакай, чакай, чакай, чакай.
Ами ако е прав?
Всъщност ти пука
както иска да каже това хипи с пудингов мозък?
Точно като във филма
"Добрият, Лошият и Грозният."
Три лоши момчета.
Никой не знае, на кой да вярва.
И всички накрая се прецакват един друг.
Това е интересна теория.
Кои сме ние?
Искам да кажа, че никой от вас не е Клин Ийстууд
нито пък ще се прибере със златото.
Ние не сме тръгнали за злато.
Да, знам, знам.
Знам за какво сте тръгнали.
Ти... ти искаш да промениш миналото си.
А ти... ти искаш да промениш бъдещето си.
А онзи бързия е единствения
който може да направи тези неща да се случат.
Казах ти.
Тоун не ни третира като равни.
Дори и хипито го знае.
Той също така знае,че единствения начин да спрем Тоун
да ни прецака е да работим заедно.
Двама бивши членове на Лигата на убийците
срещу спийдстър.
Харесвам тези шансове.
Пич, какво става с теб?
Какво искаш да кажеш? И не ми викай пич.
Случайно споделям мозък с теб.
Но това, каквото и да е.
Това е нещо ново.
Просто се наслаждавам на чаша Ърл Грей.
Това уиски ли е?
Разбира се, че не е уиски.
Бренди е. За какъв ме имаш, моряк?
Добре. Да започнем отначало, а?
Хайде.
Добре.
Направих ужасна грешка.
Не биваше никога да качвам Лили на борда на този кораб.
Тя разбра.
Тя знае, че е отклонение.
Г-н Рори разпиля семената, както се предполагаше.
Какво ще правиш?
Какво мога да направя?
Просто и кажи как се чувстваш.
Тя знае как се чувствам.
Няма нужда да го казвам.
ДА, за нас, няма..
Ние имам психична връзка, но за нея?
Тя само чува каквото и да излиза от този голям твой мозък.
Просто и кажи че я обичаш.
Така правят бащите.
Очевидно не си срещал баща ми.
Знаеш ли...
Причината Клариса и аз да изберем да нямаме деца
още от началото бе защото...
Опасявах се, че историята ще се повтори,
че ще бъда същия
като моя баща.
Ние сме Легенди, Грей.
Това което правим е да променяме историята.
Защо му е на спийдстър да променя реалността?
Ох. Колко пъти ще зададеш този въпрос?
Докато не получим отговор.
Тя е права. Спийдстъра може да пътува във времето.
Какво го спира да промени историята
дори и без Копието?
Освен, ако той не съществува.
И какво, той е призрак?
Ами ако е времево отклонение?
- Като... - Извинете ме.
Някой от вас да е виждал дъщеря ми?
- Една секунда Професоре. - Съжалявам.
Това е малко спешно.
Виж, ами ако вместо
да се създаде човек както напави с ЛИли
нашия мистериозен спийдстър се изтрил от историята.
Защо би искал да направи това?
Не знам, но би обяснило
защо нямаме улики за неговото съществуване.
Добре, значи трябва да идентифицираме човек, който не съществува?
Еобард Тоун.
Ъм... той добре ли е?
Добре съм. Еобард Тоун е името.
Името на спийдстъра който...
Който какво?
Тоун бе изтрит от съществуването си, когато неговия прародител,
Еди Тоун се самоуби за да го спре.
Което може да обясни защо
Господарите на времето няма информация за него.
Но ако Тоун не съшествува, тогава как?
Той е предпазен от смъртта на прародителя си
защото е бил член на Силата на Скоростта.
Малко е сложно.
Малко?
За протокола,
така исках да оправя нещата от самото начало.
Само защото се наслаждаваш да убиваш много хора.
Се едно че ти не се.
Хмм.
Добре, това е доста впечатляващо Малкълм.
Но как разбра паролата на Хънтър?
Не е на Хънтър.
Това не банковия мениджър.
Коства му само три пръста.
Ъх,да!
Оу!
О Боже.
Тръгна ли на някъде?
Не.
Да.
Какво очакваше да направя?
Партньорите ти ме оставиха вързан.
Къде са те?
Те... ми казаха...
Да не ти казвам.
В банката. Те са... Те са в банката.
Виж, можеш да си помогнеш с
каквото и да има в онзи сейф, но моля те...
Моля те, просто... просто ме пусни човече.
Пусни ме.
Това прилича ли ти на Копие?
Определено не.
Това е мнемоничен архив.
Извинявай предполага ли се, че трябва да знаем какво значи това?
След като няма да бъде изобрето поне още век, не.
Това устройство е проектирано да пази спомени.
Тези на Рип Хънтър предполагам.
Хора. Мисля, че го разгадах.
Защо привидно невидим спийдстър
ще се нуждае от партньори.
Моля просветлете ни г-н Хейууд.
Добре. Ами ако Тоун не ни преследва просто така?
Ами ако бяга от нещо?
Да бяга от какво?
Времето.
Времето изисква време за да се затвърди.
А Тоун е престанал да съществува в момента
когато неговия пра-пра-какъвто и да е се е самоубил,
тогава, може би, той трябва да се движи
за да избяга от собственото си несъществуване
и да не го хване. Бау!
Това дори не започва да има някакъв смисъл.
Не знам, може да проработи.
Професоре, какво мислите?
От научна гледна точка,
има само един начин да го докажем.
Трябва да затворим Тоун на едно място и да видим какво ще стане.
Какво си мислите че правите?
Преговаряме условията на нашето партньорство.
И ще бъде партньорство.
Имаме нужда от малко по- голяма гаранция
че ще удържиш на обещанието си за сделката ни.
Гарантирам само едно нещо.
Ако не отворите тази врата.
Ще ви убия.
Да, но аз съм единствения, който има кода за да го отвори.
Вероятно можеш да преследваш наши приятел?
Аз? Не.
Предпочитам да видя как ще стане това.
Ау.
Изглежда вие двамата сте сформирали нов съюз.
Има само един проблем.
Че ти си единствения който може да ни даде
онова което искаме.. Да, знаем.
Ти винаги толкова бързаш да ни го напомниш
колко имаме нужда от теб, Еобард.
Но очевидно, ти имаш нужда от нас.
Можеше да влезеш сам в този трезор.
Защо не го направи?
И ако има значение...
защо човек, който може да пътува във времето
винаги толкова бърза?
Нямаме време за това.
О аз имам цялото време на света.
Добре.
Добре, разбрах ви.
Имам нужда от вас, толкова колкото вие от мен, чухте ли.
Но ако отвориш тази врата,
той ще ни убие.
Той идва за мен!
Кой идва за теб?
Не е кой.. А... а...
А какво? Нещо.
КАкво нещо.
Можеш ли да бъдеш малко по- конкретен?
Един от предците ми се самоуби с цел
да изтрие съществуването ми.
Изглеждам доста добре въпреки това.
Светкавицата ме издърпа от времевата ми линия.
Държа ме в плен с месеци и най- накрая когато се освободих,
се озовох.... с нещо което ме преследва.
Помислих, че е времеви призрак,
чудовища, които преследват спийдстъри които се намесват във времето.
Но каквото и да ме преследва...
е далеч по- лошо от времеви призрак.
Усещам го от Силата на скоростта.
И се опитва да ме убие.
Интересно... ето защо продължаваше да ни пришпорваш.
Хах. Значи си нещо като акула, която ще умре
ако остане дълго неподвижна.
Всички ще умрем ако ви не...
Твърде късно е.
Тук е.
Добрата новина, е че вие двамата най- накрая
получихте каквото искахте, успяхте да балансирате партньорството си.
Сега всички сме по равно мъртви.
О не бих се тревожил за това.
Това не е първият страшен спийдстър
който трябваше да поставим на място.
Ще те извадим от този банков трезор Еобард.
Но при едно условие.
Да спреш да ни третираш като лакеи.
Мислите, че можете да спрете това?
Успех!
Това да ли беше?
- Да. - Супер!
Да се захващаме за работа.
Добре, значи казваш, че това нещо
е привлечено от Силата на скоростта.
Ами ако не я използваш?
Какво предлагаш?
Да спреш да бягаш.
То знае, че съм тук.
Добре.
Защото имам право само на един опит.
Помни, колкото по- дълго си неподвижен,
то няма да може да те усети.
Леко Еобард.
Леко.
Няма да остане в капана за дълго.
Трябва да тръгваме.
Ние?
Ние...
Партньори.
По- добре.
Гидиън, можеш ли да върнеш кораба обратно в Сентрал сити?
Ако целта ви е да се върнете обратно в 2017,
се страхувам, че баща ви ме е инструктирал
да не напускате кораба.
Е смятайки, че той никога не е искал да ми е баща,
би могло да нарисува неговите родителски диктовки
във въпрос, нали?
Споделяш моите виждания за ерудицията.
Ти наистина си моя дъщеря.
Е съжалявам за това.
Не, аз... аз съм този, който съжалява.
За какво?
Не е твоя вината, че съм грешка.
Правил съм много грешки в живота си Лили, но ти...
определено не си една от тях.
Извинението, което ти дължа за това е за това че не ти казах
за уникалните обстоятелства за твоето съществуване.
Не искаше да знам, че не ме искаш.
Не, права си, аз...
Не исках деца.
Но ако има нещо, което пътуването
на борда на Уейврайдър ме научи, е че
че времето честно не ни осигурява, онова което искаме.
Но.... дава ни това, от което имаме нужда.
И аз... аз имам нужда от теб...
в живота си...
ПО начини, които аз... които никога не бих посмял да си представям.
Не искам да има повече тайни между нас.
В този дух, предполагам трябва да ти кажа
че аз съм наполовина ядрен супергерой
наречен Огнена буря.
Не е смешно татко.
Както и да е, колкото и забавно да беше,
вероятно трябва да се прибирам у дома.
Сигурна ли си, че не можеш да останеш?
Аз... аз бих. Аз просто, ъм...
Разботя върху серия от синтетични протеини
които няма да се прегънат сами, тъй че...
Е значи, предполагам това е довиждане.
Успех с прегъването на тези протеини.
Успех със спасяването на приятеля ти Рип.
Хм.
Чао Тате.
Не се чувства притиснат да ни кажеш как тази техно-глупости
работи.
Убеден съм, че можем да разберем сами.
Тази, техно- глупост,
която така красноречиво нарече,
държи спомените на Капитан Хънтър.
Включително местонахождението на другите части
от Копието, надявам се.
Това е моето работно предположение, да.
Само остава да качим спомените
в мозъчната му кора.
И това не се случва защото?
Едва ли бихме направили услуга на Капитан Хънтър
ако просто възвърнем спомените, без да му вземем свободата
и без да се справим с някои от навиците му.
Като да го спрем да си гризе ноктите?
Не точно.
Мога ли да ти помогна с нещо войнико?
Не Генерал Вашингтон. Добре съм.
Ти, от друга страна.