Пътуването във времето е реално,
и цялата история е уязвима на атаки,
ето защо се налага да пътуваме във времето
и да спрем тези така наречени времеви отклонения,
и да изтрием вредата им от историята.
Ние сме отбор от неудачници и аутсайдери,
затова ви молим да не ни наричате герои.
Ние сме нещо друго.
Ние сме легенди.
Досега в „ Легендите на утрешния ден” ...
Ние сме Правосъдното Общество на Америка.
Д-р Мид-Найт, Стар гърл.
Разбрано.
Някой от вас господа да е чувал за Копието на съдбата?
Копието има способноста да пренапише реалността.
Знам че ти си един от пазителите
на Копието на съдбата, и знам, че това което знаеш е
къде сасадругите скрити другите части от Копието.
Ох.... добре, добре.
Частта от Копието е в телескопа ти.
Ще свалиш ли оръжието... Джакс?
Той сега е с Легиона. Защо го защитаваш?
Защитавам теб.
Здравей Чарлс.
О виждам, че си измислил как да излекуваш слепотата си.
Бъдещетобе пълно с чудеса капитан Хънтър.
Опасявам се, че вече не съм Капитан.
Леле.
Какво имаме тук?
Това е био-морфичен имплант,
способен да изменя нервниите процеси на гостоприемника си,.
Един ден, това би могло да прекрати насилието.
Или също така да го увеличи.
Мислех, че никой от нас не се предполага, че
ще се свързва с другия отново.
Нова заплаха, опасявам се.
Някакъв вид заговор е тръгнал след Копието.
- Заобикалям фрагментите. - Защо?
По- безопасни са разделени, отколкото заедно.
Ще бъдат най - безопасни в Изчезващата точка.
Сериозно?
Ти каза, че не може да се вярва на Господарите на времето.
Така ли? Глупости.
Предполагам ще се наложи да го направим
по трудния начин.
Сега, къде е фрагмента от Копието
който ти дадох да пазиш?
Не зная защо го искаш, но никога няма да го намериш.
ММмм, е, виждайки как се представяш
като изследовател в кибернетичните имплатни,
смятам, че ти скрил фрагмента...
В теб.
- Какво става? - Алгоритъма на Лили локализира
част от Копието на Съдбата.
Кога? Искам да кажа, знам че е сега но накъде отивваме?
Детройт 3000 години след Христа.
Пътешествие в далечното бъдеще.
Колко вълнуващо.
Говори за себе си.
Стига човече, защо не харесваш бъдещето?
Харесвам историята. Да, знам,
изпълнена е с терор и насилие.
- но бъдещето е просто.... - Несигурно.
Да малко ме плаши.
Тогава просто остани на кораба.
Мислиш, че трябва да остана на кораба?
Не ми пука. Зависи от теб.
Аз съм професионален пътник във времето.
Ако имаш нужда да посетя бъдещето.
Мога да посетя бъдещето.
И просто казвам, че изцяло зависи от теб.
А аз казвам просто да млъкнеш.
Нейт, ще останеш на кораба.
Останалите от нас ще отидем да намерим Копието.
За жалост, медальоне вече не усеща
присъствието на фрагмента от Копието.
Значи дойдохме тук за нищо?
Може би не. Гидиън,
има ли пиячка в 3000 година?
По- добре, Гидиън,
имаш ли последната позиция на фрагмента?
Някой да намери ключ за осветлението или нещо.
Как подяволите изглежда ключа за осветлението
през 3000 година?
Ха...
Да, предполагам няма много места
на които да отидеш с ключ за осветление.
Но всичко останало е скокообразно
отвъд настоящата ни наука.
Амая...
- Чарлз. - Откъде знаеш за това?
Това е Д-р Мид-найт от Правосъдното общество.
Какво прави член на ПОА толкова далеч в бъдещето?
Почива в мир.
Това е сладко Мик.
Не, това което е написал на пода.
П.В.М.
Това не е "Почивай в мир";
Това е името на убиеца на Д-р Мид-найт.
- Не разбирам. - Моля малко по- конкретно.
Това може да бъде много дълъг списък.
Добре, дори да допуснем
че Легиона е взел фрагмента от Копието от тук,
откъде са знаели, че е тук?
Искаш да кажеш без медальона.
Би трябвало Рип да им е казал.
Някакси си е спомнил къде са частите от Копието.
Е, в такъв случай добре че му позволи да избяга.
Искаш да ми кажеш нещо ли?
Джакс ми каза как е щял да убие Рип в 1776,
и за това как си го спряла.
Защото не сме убийци Амая.
Освен теб и Г-н Рори и ....
Спирам да помагам.
Не съм оправдаващ се убиец,
но ПОА би заловил Рип
без задръжки и съжаления.
Мислиш че пуснах Рип
- заради сантименталност? - Да.
Добре нека всички си поемем въздух.
Съжалявам че приятеля ти е убит.
И може би е сантименталност,
но отбора ми е преди тактиката.
И в резултат, ти постави цялата реалност на риск.
Може би това е причината отбора ти да губи толкова често.
- Извинете за прекъсването... - Отличен момент Гидиън.
Алгоритъма на дъщеря ви Лили
засече местоположението на друга част от Копието.
Е, когато вали, става порой.
Къде е Гидиън?
Малък остров познат като Британия
507 г. след Христа.
Средновековна Англия.
Виждаш ли, ето за това говоря...
хубаво, добре документирано парче история.
Рицари в бляскави доспехи, момичета изпаднали в беда,
и най- хубавото, турнири.
Е, дуелирането не се появява в Англия до 1300 след Христа.
Не ми го отнемай.
Реймънд.
Поне веднъж забрави за историята, става ли?
Ние сме в ерата на Легендите.
Веднъж Сантаная е казал.
" Тези които не могат да помнят историята
са осъдени да я повторят."
Бил ли е рицар? Не помня името му.
Бях обсебен от ерудицията на Артур като дете.
Хмм, е ако си бил
би трябвало да знаеш, че там е нямало турнири.
О.... е....
мога да се съглася и да не.
Справедливо.
И вие ли ще пропуснете средновековните времена Професоре?
Да, тъкмо наваксвах с едно изследване.
Ха, какво направи?
Извинявай?
Не ми казвай извинявай.
Кара те да звучиш виновно.
Нямам и най- бегла напредстава за какво говориш....
- Какво правиш? - Крадци.
Имат определена миризма.
Мислех си че е защото не знаеш какво е баня.
Какво открадна?
Как смееш дори да предполагаш...
Какво открадна?
Д-р Мид-найт няма да има нужда от него,
и аз реших....
Не успях да устоя.
Въпреки, че предпочитам термина "на заем".
Впечатляващо.
Все още има надежда за теб.
Виж, искам само да кажа,
историите с които си израстнал са просто това.
Те са истории, нали?
Средновековието е било време на смут.
Колапса на Рим,
което води до колапса на цивилизацията сама по себе си.
И дори не ме карай да започвам със здравето и канализациите.
- Да, моля те недей. - Холера, дифтерит,
ух, коремен тиф, а дори и не засягам кожните заболявания.
Говорейки за това, защо избра да се облечеш като прокажен?
Не съм. Това е исторически точно.
Всички изглеждате сякаш ще ходите на Ренесансов панаир.
- Какво има? - Следят ни.
И между другото, дори и да бях прокажен,
бих бил по малко очевиден от
група рицари в лъскави доспехи.
Почакай... Из имах..... Аз исках... Имах предвид, ослушайте се!
Добър вечер, не ви мислим зло.
Ние сме само обикновени пътници на тази земя.
Диалекта ти е много зле.
Аз, Реймънд от Палм, и моята група от весели мъже
и жени, смирено молим за безопасен ескорт до Камелот,
и аудиенция с Крал Артур.
Крал Артур?
Да може, но с герба на шлемовете им.
Аз съм Гуинивер.
Аз ще ви ескортирам до Камелот...
Но прокажения ще трябва да остани отвъд стените на замъка.
Аз не съм прокажен!
Още ли мислиш, че това е само история?
Това място не би трябвало да съществува.
Няма нужда от това тук.
Всички сме равни пред съда на Камелот.
Ето защо обичам този тип.
Пътищата ни се пресекоха в гората
докато преследвахме Черният рицар, Ваше Величество.
Откъде бихме могли да знаем. че те не са с лигата
с онези подли измамници?
- Рей? - Ваше Величество,
Кълна се, че не сме ваши врагове.
Ние сме войни със задача, състезаваме се срещу злото.
Ужасно зло населява земите ми от доста дни,
отвличайки достоен Рицар от кръглата ми маса.
Въпреки това, ще се допитам до най- мърдият ми съветник
за истинността на вашите думи.
О моля те не го казвай.
Призовавам Мерлин!
Подгответе се да си проправяме път навън
ако Мерлин е срещу нас.
Това е звездно момиче.
Какво правиш в Камелот?
Този кораб.... никога не спира да ме изумява.
Е, говорейки за изумително...Мерлин?
Просто идентичност, която осинових за да се впиша в тази ера.
Но какво изобщо правиш в тази ера?
Нека позная, има нещо общо с Копието на Съдбата.
Намерихме Д-р Мид-найт в 3000.
Мъртав е Кортни.
Смятаме, че е бил убит защото е притежавал
част от Копието.
Какво знаете за последната мисия на ПОА?
Обсидиън ми каза че ПОА са изчезнали
след пътуване до Лайпциг в 1956г.
Мисията бе за да възстановим Копието на Съдбата,
и да бъде предпазено от вражески ръце.
И как точно сте разпръснати във времето?
Бяхме вербувани за мисията от някой
който се наричаше господар на времето.
Рип Хънтър.
Да.
Той каза, че Копието може да повлияе на реалността...
че е прекалено могъщо притежание за който и да е мъж или жена,
затова го счушихме и го разделихме на 4 различни парчета.
Г-н Хънтър взе едно...
А останалите ви разпръсна
в три различни времеви периода.
Когато пристигнах в Камелот, бях в средновековно кралство.
За да имам помощ за опазването на частта от Копието,
се приспособих в легендарния съд на Крал Артур
и неговите рицари от Кръглата маса.
Кортни уважавам отдадеността ти,
но не би ли могла да ми кажеш поне къде е
скрит фрагмента?
Не се тревожи Амая, обещавам
парчето е на едно много сигурно място.
Проследяването в гората беше отлично.
Не са много хората, които могат да ми скочат така.
Бях войн много преди да бъда кралица.
Защо звучи сякаш предпочиташ това?
Политиката не е част от страстите ми.
Но Артур е истински приятел и съюзник,
и вярвам в неговото виждане
за по- мирно кралство.
От това което виждам, Камелот живее от репутацията си.
Къде е добрия Крал?
На лов...
нищо чудно да преследва глиган в храстите докато говоримм.
Покажи най- лошото си момче.
Бих предпочел да умра, отколкото да оцелея.
Значи си идиот.
Няма да минеш през мен.
Не.
Имаме нещо друго впредвид за вас, Ваше Величество.
Хузаах!
Ммм.
Ах!
Не мога да повярвам, че Марти и Мик пропускат това.
Да нали? Все пак кога пак ще
могат да погледнат Камелот?
- Мм. - Хей хора, вижте това.
- Това е сър Галахад. - Откъде знаеш това?
Защото седи на опасната седалка.
- Какво? - Хайде де.
Какъв историк си ти.
Опасната седалка е специална седалка
запазена само за най- чистите рицари.
Не зная, колко пъти трябва да ти казвам...
има разлика между легенда и история.
Ще се представя.
Сър Галахад.
О това място заето ли е?
Сега е, приятелю.
Извинете, сигурно това се случва постоянно,
но да викажа, аз съм ви наистина голям фен.
Фен. Значи правите вятър?
Не, не, не, не, не, ъм...
Е...
Може би след цялата тази храна.
Не, не това което казвам е...
Аз съм голям ваш почитател.
Чували сте истории за моите подвизи?
Да! Да!
Откакто бях пеленаче.
Трудно е за обяснение.
Аз съм слуга.
За мен е чест да служа за истинското вдъхновение
и слава на Камелот...
Крал Артур, не беше ли онзи който
каза че със силата трябва да служи правилно
за да не разцъвти като цвете от тирания?
Да друга причина да го обичам.
Изглежда предвестяват завръщането на краля.
Артур е заловен от Черния рицар.
Артур, започнах да....
О извинете за подвеждането,
но реших, че това е единствения начин да вляза вътре.
О! ЗДравйте хора.
Виждам, че сте срещнали приятеля ми Артур.
Усмихни се Артур.
Артур...
Кралят напусна сградата.
Не получавате препоръките? Жалко.
В общи линии, кралят сега прави нещо което аз искам да направя,
затова ако не искате да се разпилее кръвта ви по целия под
предлагам да ми предадете фрагмента от Копието.
Търпението ми се изчерпва.
Фрагмента... къде е ?
Докато съм жив, няма да го имаш.
Това може да е доста скоро знаеш ли.
Изправи се бързо, или кралят ти умира.
Само трябва да направя така и да му прережа гърлото.
Давам ти време.
Донеси ми фрагмента до залез,
или ще се върна с армия толкова послушна, колкото Артур.
Избора е твой...
Камелот... или Копието.
Галахад, може да почиваш в мир,
където мъката и болката са заточени.
Нека вечната светлина на Камелот свети над теб.
Откъде знаете, че това е Черния рицар?
Казва се Деймиън Дарк. Той работи със спийдстър
който обърна Рип Хънтър срещу ПОА>
Е Рип не е единствения под техния контрол в момента.
Тъмната магия на това превърна краля ми....
собствения ми съпруг във мой враг.
- Вината не е негова. - И все пак стоях и гледах
как поваля Сър Галахад пред очите ми.
Трябва да вярваш, че съпруга ти може да бъде спасен,
или ще бъде напълно изгубен.
Освен ако не спрем армията на Черния рицар,
може и никога да не разберем.
Кралице моя, трябва да бъдете силна.
С липсващия Крал Артур, рицарите от кръглата маса
ще гледат към вас като към водач.
Кралската мантия е на Артур.
Не моя.
Гуинивър, почакай.
Виж, понякога мантията.... просто пада във скута ти.
Повярвай ми. Знам че е трудно.
Умна си,
смела си,
и си родена командир.
Знам, че можеш да го направиш.
Видя какво направиха на Артур.
Представи си какво биха направили на армия с промитимозъци рицари.
- Какво предлагаш? - Частта от Копието...
трябва да я махнем от замъка.
Как би могъл екипа ти да предпази Копието?
Ти не успя дори да предпазиш д-р Мид-найт.
- Това не е честно. - Аз не отивам никъде,
нито и фрагмента.
Невероятно. Изглежда съдържа
някакъв вид сложен приемник.
Очевидно е същата технология, която аз..
аз намерих в лабораторията на г-н Мид- найт.
- Грей не си. - Обзалагам се че той е.
Открадна го от мъртвеца. Дори и аз се впечатлих.
Просто бях любопитен.
И добре че го направих.
Тези компоненти изглежда са част,
от може би функциониращ уред като предавател и приемник.
- Или командир и войник. - Именно.
Командира носи предавателя,
и изпраща заповеди чрез електро-патичен сигнал
към приемника, предупреден от войника.
Е всяко нещо със сигнал може да бъде хакнато.
Това е надеждата, да.
Значи всичко от което се нуждаем е някакси да
подпомогнем мозъчната сила на който и да носи това.
Или да намерим някого
със свръхестествено силен мозък.
Имаш предвид теб?
Добре, ако настояваш.
Сега се нуждаем от тестов субект.
Някой, чийто мозък, е отстъпчив.
Какво?
Хей г-н Лигавя - се - много,
подготви останалите от тенекиените ти хора да са готови за марш.
Предполагам, че не се изразих ясно.
Подготви хората си, Крал Артур.
Както кажете сеньор.
Подгответе се за марш.
Кой би предположил, че тези неща ще станат удобни?
Сега, г-н Рори, искам да станете от този стол.
Не, заповядвам ти да станеш от този стол.
Ти... чувстваш ли изобщо нещо чужд импулс,
нещо като пристъп може би?
Почакайм усещам нещо.
О Боже мой, работи.
Усещам глад.
Това е бедствие.
Почакай.
Изглежда нашите противници изпращат свой собствен сигнал.
- Почакай какво означава това? - О мили Боже.
Означава че Легиона е тръгнал към Камелот.
Храбри рицари на Камелот,
познавам страха, който чувствате.
Сега стоим над урвата на обрачените.
Нашия крал ни бе отнет.
Злото наближава,
а надеждата, изглежда е изгубена.
Но ние трябва да станем и да се изправим срещу това предизвикателство,
както Артур би искал.
Трябва да помним кои сме.
Ние сме братя и сестри.
Ние сме бойци и приятели.
Не сме само рицари.
Ние сме Камелот!
Ние сме Камелот! Ние сме Камелот!
Тъмната армия наближава. Достигна великата гора.
Изглежда магьосника ти закъсня.
Да не говори за професор Щайн?
Няма значение.
Ще разрешим това когато стигнем до мечовете.
Камелот те призовава в момент на нужда.
Ще отговориш ли?
Кой ще ме последва в битка на полето?
Пич какво правят тези?
Тези хора нямат шанс навън.
Наистина ли си струва риска заради някаква мечта?
Да, защото преди много време
тази мечта беше целия свят за едно малко момче,
и той все още я помни.
Това няма да свърши добре.
Какво правиш?
Ако стар гърл не ни даде да пазим фрагмента...
Ще го откраднете?
Тя не мисли трезво.
Трябваше да се досетя.
Сигурна ли си че по този начин ще дейсташ?
Стар гърл беше твоя съотборничка, да не споменавам приятелка.
Легиона на обречените ни обгражда докато говорим.
Няма време за сантименталности.
Наистина ли искаш Деймиън Дарк да има шанса
да притежава силата да пренапише реалността?
Предполагам не.
В камъка е.
Не за дълго.
Мамка му това беше гадно.
Да се махаме от тук.
Остави го.
Трябва да атакуваме сега.
Нека ти обясня как работи ултиматума.
Тези така наречени Легенди до залез
трябва да доставят Копието.
Не вярваш действително
че те наистина ще го предадат нали?
Вероятно не, но срещата на бойното поле
е безкрайно по- мъдра от обсадата на замъка.
Правилно.
Аз просто мислех, че ще искаш мнението ми.
В края на краищата, вече възстанових
два фрагмента от Копието, но...
Думи на мъдрец,
говори ми с респект.
Това малко нещо на главата ти не ме контролира.
Не искам да се бия с теб Амая,
- но ще го направя ако се налага. - Тогава се подготви,
защото няма да си тръгна без фрагмента.
Хей имаме си достатъчно врагове и сега
- без да се бием един с друг. - Остави ни Амая.
Аз бях там за да предпазя Копието,
и ще продължавам да го пазя
до последния си дъх.
Защото знаеш че правейки правилното нещо
е по- важно от това да правиш нещата правилно.
Все още си член на ПОА.
Не, не съм. Сърцето ми принадлежи на Камелот.
Сърцето ти?
Ти от всички, хора най- добре би разбрала.
Не дългът те накара да се присъединиш към Легендите.
Влюбена си в Артур.
Вашето измислено кралство е същинска сапунена опера.
Как може да очакваш от мен да обърна
гръб на най- истинското нещо, което съм познавала?
Всичко, което знам е че Легиона на обречените
няма да спре докато не вземат това,
и след като го направят,
светът, който познаваме, няма да съществува.
Ето защо ще го вземеш Амая.
Не мога да тръгна, затова трябва да изпълниш клетвата ми.
Пази Копието.
Добре, чу магьосницата.
Хайде.
Рей, това е грешно.
Моля те кажи ми, че това не е меча на Галагад.
Знам, че не е исторически точно,
но...
Не успях да устоя.
Това е като сабя направена от светлина.
Да.
Ъх, не я наричай светлината сабия.
- Проблем с основните търговски марки? - Да търговски марки.
Да не би да изгуби напълно разсъдъка си?
Не, фокусирах йонната енергия върху меча на Галахад.
Това е страхотно, Рей, но Сара каза че е време да тръгваме, така че...
Какво? Но битката дори не е започнала.
Защо точно си тръгваме сега.
Слушайте, Амая намери фрагмента,
и няма нужда от това средновековно воюване.
Това са страхотни новини нали?
Хайде.
В случай че не слушаше, това е частта в която бягаме.
- Не мога. - Разбира се, че можеш.
Ляв крак, десен крак, повтори, да тръгваме.
Не, Нейт огледай се.
Всички тези мъже са готови да умрат на бойното поле...
не за някакво си Копие, а за идеята.
Сега разбирам. Камелот се отнася само за история.
Дори не е за стари прашни книги
в които се рови самотно хлапе през детството си.
Става дума за една благородна идея...
зад която можем всички да застанем нали,
без значение какво става.
Не мога да си тръгна от това.
Вярвам ти Рей.
Наистина. Камелот е страхотен.
Но ако не си тръгнеш сега,
- ще умреш тук. - Ще те убие ли
ако си малко по- подкрепящ?
Не схващаш човече. Проверих ръкописа.
Видях погребението ти.
Звучи ми сякаш е нещо направено от легендите.
Добре, Гидиън подготви ни за полет.
- Да Капитане. - Това не ми се струва редно.
Не оставяме просто така хора в беда.
Те са рицари, и те могат да се бият за да можем ние да се измъкнем.
- С фрагмента от Копието. - И без Рип.
Бъди спокоен че ще се бием друг ден.
Легиона вече има два фрагмента от Копието.
Не ми харесва, но не можем да рискуваме
да вземат Яхтзее.
Какво подяволите е Яхтзее?
Системата е онлайн, капитан Ланс.
Готови сме за времеви скок.
Къде е Реймънд.
С този меч, аз те посвещавам
Сър Реймънд от Палмс, за защитник на Камелот.
Изправи се, добри рицарю.
Опитах се да го разубедя, но той е непоколебим
- в упорството си да го убият. - Не знае ли
че имаме фрагмента от Копието?
Единственото за което го е грижа е да бъде запомнен
- в някаква приказка за лека нощ. - Не можем да го оставим.
Няма да го оставим. Той иска да каже.
Амая, знам че следваш протокола на ПОА на всяка цена
но това е сериозна издънка.
Не можем да рискуваме фрагмента на Копието,
особено когато Легиона има гръб в лицето на
злите Рицари от кръглата маса.
Мислех си, че ще ги раз- злиниш.
Можеше и да успеем ако имахме още малко време.
- Все още можем. - И какво ще стане ако не стане?
Е колкото и да ми трън в задника Прическата,
няма да го оставя да се бие сам.
Седни. Това е заповед.
- Кое е заповед? - Не ме тествай Мик.
Не ме заплашвай блонди.
Не мога да повярвам, че действително съм съгласен с г-н Рори.
- Сара. - Казах да седнеш.
Стоп.
Вече загубих един отбор.
Проклета да бъда ако решенията ми разделят и легендите.
- Какво казваш? - Послушай инстинкта си капитане.
Не изоставяй Рей.
Той може би е сантиментален, но отбора
е преди тактиката.
Добре, да го направим.
Рицарите на Гуинивер няма да могат да издържат дълго
срещу армията на Деймиън Дарк освен, яко вие тримата...
Махни урудката за контролиране на ума на д-р Мид- найт.
- Ние сме. - Така ли?
Амая, Нейт...
готови сте да отидете навън в средновековието?
Чакайте вие.... вие успяхте да го обърнете.
Нуждаех се от предавателя, не от приемника.
Имам идея.
Какво ако не се отнася за мозъчната сила,
а за интензивността? Като неговата.
Нямаме време за това.
Слагай кучешката каишка професоре.
Имам повече патенти отколко г-н Рори престъпления,
и това трябва да говори нещо.
Да мисля, че неговият мозък е по- силен от моя....
Млъкни.
Чакай, да не би да млъкна защото аз исках,
или защото той ти каза?
- Хмм. - Отговори му.
Отговори на човека професоре.
Невероятно.
Проработи.
Знаех си. Добре.
Всичко, което трябва да направим е да уголемим сигнала.
Какво искаш да направя?
Нека просто мозъка ти почива г-н Рори.
Ще те уведомим когато дойде времето да поемеш контрола
върху злата армия.
Ах, най- накрая ще изпълня съдбата си.
Господ да ни е на помощ.
Значи дойде да се биеш за въображаеми кралство все пак?
Дойдох да се бия за приятел.
Вече зарязан приятел.
Добре, искам да освободиш тъмнината
от тези рицари с промити мозъци.
Пусни ги в главата си.
Напълни умовете им със всеки животински импулс...
и всеки травматичен спомен.
Това би било достатъчно да претоварим системата.
Не става нищо.
Горките бебета.
Махай се, дяволски магьосник!
Деймиън...
Съжалявам но не спасявам.
Хм..
Мамка му Рей!
Тук си за да ме довършиш ли капитане?
Какво правиш?
Спасявам ти живота.
Откажи се Реймънд.
Ти си прославен зубър, не рицар.
Аз съм Сър Реймънд от Палмс,
и дванайсет годишното ми аз
ми позволява да възразя.
Дай път Деймиън!
Добре, добре, отстъпвам.
Рей!
Рей! О хайде приятел,
отвори очи, тъпо копеле.
Рей, хайде!
Рей!
Спри да ми крещиш.
Реймънд брилиянто копеле.
Вече няма Рей.
А Сър Реймънд от Палмс..
Да.
Никога няма да те наричам така, приятел.
Благодаря ти Амая. Историите за делата ти
ще гласят тези зали, много по- дълго от колкото си представяш.
Честта е моя Ваше Величество.
Хей. Значи оставаш?
Също като теб, намерих нов дом.
- Като мен? - Със Легендите.
Екипа ти подхожда.
Грижи се за себе си Кортни.
Ти също Амая.
За какво беше всичко това?
- Просто малък приятелски съвет. - Така ли?
Трябва да тръгваме. Къде е Рей?
Ъм каза нещо за
да отдаде почестите си на кралицата преди да тръгне.
Хмм, забавно,
Сара каза същото нещо.
Аз просто исках да се сбогувам.
Радвам се че се срещнахме.
И аз, Сара Ланс....
много.
Сара Ланс- а- лот.
Трябва да вървя.
Наистина ли се налага?
Аз съм, Реймънд от Палмс, лейди...
дойдох да се сбогувам с прекрасната лейди.
Е добре...
Извенете Ваше Височество.
- Сара. - Няма проблем Рей, влизай.
Хиляди благодарности за услугите ви към царството ни.
Ако пътуванията ви ви доведат тук отново,
винаги ше има място на Кръглата маса
за Сър Реймънд от Палмс.
Благодаря ви Лейди.
Знаете ли, всяка добра легенда завършва с целувка.
Довиждане Гуинивер.
Със сигурност трябва да признаем,
че това не е по-висш интелект,
а по-скоро мрачни дълбини на ума ти, които се оказаха жизненоважни.
Просто си признай
че мозъка ми спаси деня.
Не бих могъл да призная нищо подобно.
Добре, признавам,
разхождайки се наоколо в една легенда ме накара да се почувствам реално
сякаш съм във всяка една част от историята.
Знаеш ли какво? Може би легендите и историята
не са толкова различни в края на краищата. Може би са просто истории
които ни напомнят от къде сме дошли и какви можем да бъдем.
Какво казваш? Искаш да знаеш
как ще бъдеш запомнен
във любимата история за лягане?
Нее.
Предпочитам да гледамкъм бъдещето.
Добре.
Има нещо, което искам да ти кажа.
Е, аз съм в плен аудитория, нали?
Щях да те убия
заради това, което причини на Сара,
но тя ме спря, и се радвам.
Но не бъркай,
ти не си капитан, и това не е твоя кораб.
Вече не.
И само дори да си помислиш да нараниш някой от екипа ми,
няма да се поколебая да те довърша.
Добре беше да го свалиш от плещите си нали?
Гидиън.
Тук съм капитане.
Винаги си.
синхронизирани и поправени от chikumotemoshika for www.addic7ed.com