Пътуването във времето е реално, и цялата история
е уязвима на атаки, ето защо се налага
да пътуваме във времто и да спрем разпространението
на тези така наречени времеви отклонения
и да изтрием вредата им от историята.
Ние сме отбор от неудачници и аутсайдери,
затова Ви молим да не ни наричате герои.
Ние сме нещо друго. Ние сме Легенди.
Досега в "Легендите на утрешния ден"...
Това е компас. Някой от вас господа
да е чувал за копието на Съдбата?
Копието може да повлияе на реалността.
Счупихме го на четири различни парчета.
- Г-н Гънтър взе едно. - И разпръсна останалите от вас
в три различни времеви периода,
което означава, че последното незасечено парче
би трябвало да е в дядо ти.
Обикалям около фрагментите.
Ахх!
Легиона на обречените ни обкръжава
докато говорим.
Ти си тук за да ме довършиш Капитане.
Не, за да ти спася живота.
Ти не си капитан, и това не е твоя кораб.
Вече не.
Има ли някакъв проблем с интерфейса?
Три пъти проверих връзките,
изглежда, че всичко е наред.
Виж, това е артефакт от 33 години след Христа
който говори с информационна система от 22 век.
Трябва да им дадете малко време.
Хей, хора нещо ново?
Не още.
Сигурна ли си, че Старгърл не знае
- къде се е озовал дядо ми? - Не, ПОА мислят, че
парчетата от копието ще са по безопасни
ако останалите не знаят, Рип кой къде е разпръснал.
Освен че Рип знае, което на свой ред значи че Легиона на обречените
вероятно също знае.
Вероятно вече са хванали дядо ми,
и или е мъртав, или е измъчван,
- или умира, или.... - Няма да допуснем
това да се случи.
Не става дума само за дядо ми.
Става дума за цялата структура или реалност, която е заложена,
която мислите, че може би не е стимулираща достатъчно
за определен компютър да работи малко по- бързо.
Името е Гидиън, и обработвам данните
възможно най- бързо.
Просто... дишай брато, става ли?
Остави Гидиън да си върши работата.
Вижте, колкото по- скоро засечем местонахождението на фрагмента,
толкова по- бързо ще тръгнем.
Ще спасим дядо ти, и разбира се
структурата на реалността.
Ей хора имам идея.
Ако е да се опитаме да накараме злия РИп да ни каже къде
е Командир Стомана, вече опитах.
И не ти каза нищо?
Не, той ми каза много неща.
Всички различни варианти на "Върви подяволите"
И какво ще правим с него?
И просто ще го оставим в килията?
Докато не открием начин да възстановим мозъка му,
и тогава, това е плана.
Поне в килията не може да нарани никого.
Гидиън.
Гидиън, знам че си там.
Забранено ми е да отговарям
на инструкциите ви г-н Хънтър.
Господин?
Наистина ли, след всичко, което преживяхме?
Леле заболя ме.
Шпаньол.
Обширен.
Триколка.
Моля Ви, не ме карайте да правя това.
Шпаньол.
Обширен.
Триколка.
Много добре... Капитане.
К-к-какво?
Какво става?
Нямам си и на идея.
Гидиън?
Ако е заради преди малко, съжалявам.
Гидиън, какво става?
Съжалявам, но нямам друг избор освен да следвам
заповедите на Капитана.
Жени.
Не съм ти давала никакви...
Рип.
Казах ти, че мога да го направя.
Какво става?
Рип манипулира Гидиън.
Мислех, че и казахме да го игнорира.
Капитана зададе постоянна команда
и се подготвя за скоковия кораб.
Отиди да го спреш.
Искаш да кажеш да го убия?
- Не, не да убиваш. - Няма забавление.
Ние ще отидем с него и ще се уверим, че няма да го убие.
Леле!
О хайде.
Джакс, мога да превключа на ръчно пилотиране.
Гидиън е поела контрола върху навигацията.
Да, мога да видя това.
Това, което иска да каже е можеш ли да го спреш?
Офф.
Мисля, че мога да рестартирам цялата система,
включително Гидиън, но това означава да изключа целия кораб.
Направи го.
Гидиън, въведи протокол Спектър.
Въведи.
Това вероятно не е добре.
Операция по самоунищожаване активирана.
Това определено не е добре.
Джакс какъв е статуса ти?
Дай ми минута.
Имаш четири.
Г-н Хънтър.
Остави оръжието. Не искаме да те нараним.
Да, искаме.
Дай ни медальона.
Какво?
О искаш да кажеш това.
Вашата едничка надежда да намерите последното парче
от копието на Съдбата.
Няма къде да избягаш.
По правдоподобни думи не са изричани.
Не!
Добре, готов съм да рестартирам, но ще загубим мощност
за пет секунди.
Направи го.
Навигацията още е изключена.
Ей всички, може би ще искате да се хванете за нещо.
Значи пак ще се разбием някъде?
Фантастично.
Добре ли си?
Всичко боли.
Къде сме?
Приземихме се в периода Креда.
Наричаш това приземяване?
Гидиън върна ли се?
Все още ли се опитваш да ни убиеш?
Наистина съжалявам относно това.
Колко пъти трябва да ви кажа бе хора?
Мик Рори не бива да пилотира този кораб.
Не беше Мик. А Гидиън.
Извинявам се.
Очевидно сме в периода Креда.
69,997,983 преди Христа... да бъдем точни.
983? Това е годината
в която ме остави Рип.
Това се нарича съвпадение.
Не напълно.
Внезапното преконфигуриране на навигационната ми система
ме принуди да избера най- старата дестинация
от записките ми.
Гидиън, не ме интересува как сме стигнали тук,
просто направи друг времеви скок, веднага.
За жалост, не мога.
Основния времеви делинеатор на кораба
се изгуби по време на първоначалния удар.
Но ако успеем да възстановим делинеатора
и някак си го поправим...?
Всички системи ще функционират нормално.
Ще отида да го взема.
Моят стар квартал в крайна сметка.
Добре, тръгвай.
Просто вземи Нейт и Амая с теб.
Не е нужно да излезеш там сам.
Защо пък да не отида до Джурасик парк?
Защото искам да обработиш Рип.
Лесни пари.
Казах да обработиш, не да нараниш.
С унищожения медальон, Капитан Хънтър остава единствения
който може да ни каже къде е капитан Стомана.
и последното парче от копието.
Защо просто не влезем в главата му?
Е ако изобщо е възможно.
Възможно е. Господарите на времето
го правеха с мен постоянно.
Какво са правели?
Когни-нещо си.
Когнитивно порникване.
Това е.
В процеса на който, едно обстоятелство вкарва друго.
Но това не е възможно.
Тегнологията е изработена през 2137 година
от Господарите на времето и е използван като краен метод за принуда.
Когнитивно прониквателните устройства са стандартни уреди за Господарите.
Почакай, значи на теория можем да проникнем в ума на Рип
и да го върнем?
Правилно.
Казах ти.
Нищо други не кара сърцето ти да работи
по- добре от варовития въздух.
Ей вие двамата, бързо, бързо!
Дядо ти е един от най- смелите мъже които познавам.
Ако някой би могъл да удържи Легиона на Обречените то това е той.
Да, надявам се да не грешиш.
Обикновено е така.
Засякох делинеатора.
О не.
Какво има?
Изглежда е на територията на Гертруд.
Кой е Гертруд?
О не се тревожи.
На това студено време, тя вероятно сега спи зимен сън.
Или не.
Когнитивната намеса създава връзка с мозъка
между два или повече обекта. Капитан Хънтър го смята за
варварско и изключително опасно.
Вие двамата да не би да мислите, че
ще разберете как се прави Когнитивна намеса?
С професора за асистент, о да.
Не сте сериозни.
Много сме сериозни. Дай ми бира.
Кой влиза?
Аз.
Аз доведох Рип на кораба.
Отговорността е моя.
Няма начин. Няма да ти позволя да го направиш сама.
Никой от вас ли не чу какво каза Гидиън туко що?
"Варварско и изключително опасно."
Ето защо Сара има нужда от подкрепление.
Рип повярва в мен.
Има причина за да ме направи главен инженер.
Ти си единствения инженер.
Искам да кажа, че ако нещо от стария Рип
е останало в него, трябва да го намеря.
До тук добре, но, помнете че приоритета трябва да бъде
намирането на местонахождението на последната част от копието
- и неговият пазител. - Бирата, професоре.
Направо дай цял пакет.
Колко далеч сме от делинеатора?
Изглежда почти сме стигнали.
Хора изчакайте тук. Аз ще проверя.
Благодаря.
Е поне някой е в стихията си.
Винаги съм бил доста любознателен.
Дай ми книга за това време и дивия живот
в тази ера, и ще хвърлям бомби от знания
както в работата ми.
- Нейт? - Какво?
Не мърдай.
Защо?
О Боже мой.
- Стой мирно. - О Боже мой, махни го.
Ритни го, убий го, убий го!
Взех го!
Това беше гадно.
Нека позная. Страх те е от змии.
А теб не ли?
Животните нападат само ако са провокирани
или отчаяни.
Твоя хлъзгав приятел не се опитваше да те нарани.
Той просто мислеше, че си част от дървоот.
Значи общуваш със всички животни?
Мм-хм.
Ти си нещо като привлекателен д-р Дулитъл.
Има само едно животно, което може да ме хване със свален гард.
Да не флиртуваш с мен?
Може би.
Какво стана с цялото това
"съотборници не се сближават"?
Кортни.
- Старгърл? - Мм-хмм.
Даде ми малък съвет за това да остана вярна на себе си.
Може би е време да оставя старите правила.
Много неща се промениха откакто напуснах 1942 година.
Аз се промених.
И...
може би изучавайки това...
каквото и да е,
не е най- лошата идея.
Изобщо не е лоша идея.
Бягай!
Какво стана?
Мисля, че може би е усетила аромата ми!
Дам, определено го е направила.
Въпрос... какво очакваме след като проникнем в мозъка на Рип?
- Няма идея. - Леле, почакай, какво?
Е, виждал съм как се прави, и съм го правил,
но не и на мен.
Имайки предвид, че ще влизаш в подсъзнанието му,
предполагам ще изглежда като нещо познато
за нашия стар Капитан.
Ето, сложи това.
Гидиън ни предупреди че не бива да оставаш
за повече от час за да не бъде прехвърлянето
перманентно.
Искаш да кажеш, че можем да заседнем в съзнанието на Рип завинаги?
Именно.
Но ако натиснете червения бутон, ще се електрошокирате сами
и това ще ви върне обратно.
По- малко приказки, повече действия.
Мик е прав.
Действай.
Успех.
Мисля, че проработи.
Мисля че сме в главата на Рип.
Грей каза, че съзнанието на Рип ще бъде нещо познато.
Е това е Уейврайдър,
може би ще го намерим на мостика.
Да.
Спомените на Рип за войските на Вандал Савидж.
Ако това място е пълно с всички лоши неща
които Рип помни, когато е бил Господар на Времето...
То тогава този кораб е препълнен с тръпки
от всяка ера.
По добре да се подготвим с огнена мощ.
Смяташ ли, че тези оръжия ще работят тук?
Не зная.
Никога до сега не съм бил в чуждо съзнание.
Замръзни!
Ах!
Да, да, мисля че ще работят доста добре.
Сара...
Мястото ти не е тук.
Ей, йо.
Супер, кучка съм и в съзнанието на Рип.
Ако той така мисли за теб в подсъзнанието си...
обяснява защо иска да ни убие в истинския живот.
Ако това е вярно, тогава...
Значи има още от нелепата аз на този кораб.
Като зъл Рей, зъл Щайн.
Зъл Мик.
Предполагам е просто обикновен Мик, но все пак.
Добре, да намерим Рип, да вземем каквото ни трябва,
- и да се махаме от тук. - Да.
Мисля... мисля че и избягахме.
Дорбе, бърз въпрос Рей.
Твоята приятелка динозавър,
каза че е разпознала миризмата ти.
Чакай, май името и беше Гертруд.
Правилно, не мога да спра това усещане
че Гертруд не те харесва особено.
Реймън какво не ни казваш?
Е случи се така че с тази дама динозавър
- нещата са доста майчински. - И?
И може би съм изял едно от яйцата и.
- Оу. - Но аз умирах от глад.
Имах нужда от протеини.
Все пак от едно яйце станаха 70 омлета.
Не съжалявам за нищо.
Добре, но трябваше да ни кажеш това преди да навлезем
в територията на Гертруд.
Това е мястото на което се е приземил делинеатора.
Вижте ако искате да спрем Легиона на Обречените
и да вземем фрагмента на копието от дядо ти,
трябва да го възстановим.
Ами успяхме.
Някой живее тук?
Живял е.
Тук оцелявах шест месеца.
Каква е тази миризма?
Урина на мъжки Т- Рекс.
Единствения начин, който намерих за да държа Гертруд настрана
бе да накисна мястото с нея.
И откъде успя да намериш мъжка урина от Т-Рекс?
- Е... - Всъщност не искам да знам.
Искам ли да знам какви са тези?
Ха.
Това прилича на Капитан Ланс.
Това прилича на малко бебе Рори.
Аз, може би бях малко самотен.
Но хей, слънцето залязва може би е добре да изляза
да хвана някоя игуана и да сготвя
моята световно- прочута супа от игуана.
Не, аз съм добре.
Нося енергийни блокчета от кораба.
- Какво? Енеергийни блокчета? - М-хмм.
Хайде Нейт, ние сме в периода Креда.
Поне трябва да опиташ местната кухня.
Ъъ, не.
Добре.
Не напускайте периметъра от урина!
- Е. - Е.
Ето ни, чакащи прясна игуана
в къмпинга "Отхвърлен" на Рей по време на ерата на динозаврите.
Значи това са нашите животи сега.
Знам, че искаш да се върнеш на кораба,
но наистина няма какво да направим сега освен да чакаме.
Нищичко.
Юхуу!
ХУбаво е че не съм збаравил уменията си за оцеляване.
Като карането на колело.
Леле, това е... това е супер Рей.
Добре, след като намерим Рип как ще го накараме
да ни каже къде е дядото на Нейт ако е...?
- Ако Рип мисли, че ние сме зли? - Да.
Един по един проблемите.
Какъв е другия ни проблем?
Отиди и намери Рип. Аз ще задържа тези момчета.
Не биваше да идваме тук.
Това е нашия кораб.
Но винаги има място за красиво малко нещо като теб.
Имаме доста допълнително място в клетката.
Това е съзнанието на Рип. Нищо от това не е истина.
Ти не си реално нещо.
О нима?
Това реално ли е?
Ехо?
Рип.
Махни се от мен!
Спокойно, отпусни се всичко е наред.
Ще те махна от тук?
Ще ме измъкнеш от тук?
Ти ме вкара тук?
Помощ.
Сара.
Хей Сара, аз съм.
Не знаех, че знаеш морзовата азбука.
Г-н Джаксън надявах се да чуете сигнала ми.
Кой си ти?
Наистина? След всичкото това
време, което прекарахме заедно?
Мисля, че бих си спомнял ако ние...
Да не би да си измислица на въображението на Рип?
От части, но съм доста реална,
дотолкова колкото е Уейврайдър.
Гидиън?
Здравейте г-н Джаксън.
Почакай, как може ти да си Гидиън? Аз...
Не съм ли това, което си представяхте?
Е, винаги съм си те представял като червенокоса,
но, това е света на Рип.
Предполагам, че ние просто живеем в него, нали?
Трябва да го намеря.
Трябва да го питам къде е дядото на Нейт.
Няма да е лесно да вземеш информация.
Какво искаш да кажеш?
Еобард Тоун извъртя съзнанието му,
обърна приятелите във врагове.
Но ти все още си приятел. Защо ти не си засегната?
Г-н Тоун не допускаше,че информационна система
в Уейврайдър ще е необходимо да се поврежда.
Но времето ни изтича, и Капитан ХЪнтър
губи истинските си спомени със всяка изминала минута.
Скоро всичките ще бъдат изгубени.
Рип всичко е наред, няма да те нараня.
Знам, че си уплашен защото си мислиш
че аз онази, която те залови, но това е лъжа.
Всичко, което виждаш на този кораб,
е само в съзнанието ти.
Не разбирам.
О Рип, всичко е наред.
Стой далеч от мен!
- Още Игуана? - Ъх, не, наядох се.
Беше вкусно обаче. Благодаря ти.
О видя ли? Вкусно.
- Ти губиш. - Да, ще го преживея.
Къде отиваш?
Ще отида да донеса малко дървя за огъня.
- Аз мога да отида. - Аз ще ти помогна.
Момчета, мога да се грижа за себе си.
Значи предполагам, че сега ще се сгушим за да се стоплим?
Не можеш да го направиш Нейт.
Какво да устоя на чара ти?
Не можеш да се виждаш с Амая.
Рей не се срещам с Амая.
Е все правиш нещо с нея.
Защо мислиш одеве извиках "ЮХУУ"
когато се върнах в лагера?
Защото ти си от типа мъже, които все още казват "в миг".
Защото не исках да прекъсвам всякакви щуротии.
И все още казва "Щуротии".
Виж не се срещам с Амая, но дори и да го правех, какво то това?
Нямаше да е странно на кораба.
Не това исках да... Не ми пука за това.
Преди имах връзка на кораба.
Имал си? Кой, Сара?
Знам, че е бисексуално, но не мислех...
Не, държах на правнучката на Амая,
Срещал си се снея.
Не, срещнах я.
Виж, евентуално Амая ще трябва да се върне
у дома в Забези в 1942,
и тя ще има дъщеря
и евентуално правнучка която ще наследи тотема на Амая,
и тя ще стане супергерой в Детройт.
Ако промениш съдбата на Амая, това ще засегне съществуването на Мари
и съществуването на всички хора, които тя е спасила.
Амая не е като останалите от нас.
Ние бяхме вербувани защото не влияем
на времевата линия, но Амая го прави.
Тя е специална. Тя има съдба
както и нейните потомци.
Добре, как така досега не си казал нищо?
Защото е прекалено опасно да знаеш прекалено много за бъдещето си.
Особено тя.
Какво означава това?
Дълга история, но приключва с това, че нейното село
бива унищожено и правнучката и
отива в приемно семейство.
Рей...
Трябва да и кажа.
Не можеш.
Това е единствения начин.
Седни професоре.
Сърцето му бие прекалено бързо.
Казах да седнеш.
Знам, че си мислиш, че преигравам...
Не, не мисля.
Пука ти за хлапето.
Разбирам, но начина по който се държиш
не му помага.
О и как трябва да се държа г-н Рори?
Моля ви, просветлете ме с вашата огромна емоционална мъдрост!
Е изглежда забравяш че и аз имах партньое.
Причината аз и Снарт да се справяме добре заедно бе
че си имахме доверие.
Бяхме приятели.
Пазехме си гърбовете.
Вероятно ти си избрал грешната аналогия.
Партньора ти е мъртав.
Е но аз съм все още на кораба.
Какво искаш да кажеш?
Ти не си точно пролетно пиле Професоре.
Тоест?
Искам да кажа, че няма да си наоколо още дълго време,
и Джакс трябва да се научи как да се справя сам.
Спри да го третираш като хлапе и малко повече
като партньор... партньор.
Ъхх..
Ти туко що ме хвърли срещу стената
без дори да ме докоснеш.
Е нямах представа, че мога да го правя.
Ако можеш да ме хвърлиш през стаята,
тогава значи можеш да отвориш тази врата.
Това е твоя ум. Ти контролираш всичко.
Защо толкова много искаш да ме измъкнеш от тук?
Защото имам нужда от помощта ти.
Изправи ПОА на мисия да пази
Копието на Съдбата.
НО Легиона преследва фрагментите и ги взе освен един.
Командир Стомана го държи, и само ти знаеш къде е.
Затова трябва да станеш....
защото ти си Капитан Рип Хънтър.
Всичко това е твоя ум, твоя кораб, твоите правила.
Аз съм Рип Хънтър.
Капитан на Уейврайдър.
Капитан на Уейврайдър...
и аз ще отворя тази врата със ума си.
Можеш да го направиш.
Ах!
Капитан Хънтър!
Капитан Ланс.
- Кой си ти? - Сара, Гидиън.
Гидиън, Сара.
Ти си Гидиън?
Здравейте Капитан Ланс.
Но ти си... Аз, ти си наистина...
- Човек? - Щях да кажа секси,
но да, и това също.
Да се махаме от тук.
Добре, Рип, трябва да ни кажеш
къде е командир Стомана.
Не зная.
Подсъзнанието на Капитана е все още под контрола на
това място.
Ако искате да ви каже, това което искате да знаете,
трябва да го махнете от тук.
Продължаваш да го казваш, но как се предполага че ще махнем някого
от собственото му съзнание?
Е, трябва да му напомните, кой в действително е той.
Всички артефакти от предишния живот на Капитан Хънтър
- са в.... - Салона.
Може би ще подбутнем паметта му.
Да тръгваме.
Рип знае кой е.
Той е наш затворник.
Не е ли така Рип?
- Наглеждай Рип. - Винаги.
Хей какво мислите да правите?
Познай, ще сритаме собствените си задници.
Изглежда някой е забравил да донесе силите си.
Няма значение куде ще избяга Джакс.
Ние сме повече от вас.
Единствената разлика е...
Ние сме истински.
Наистина сме прецакани Реймънд.
- Ъх това не е ли... - Делинеатора?
Да, освен ако не съм напушен,
той е точно по средата на...
гнездото на Т-Рекс.
Надявам се онези омлети да са си заслужавали.
Аз ще отида.
Моят дядо се опитваме да спасим като оправяме кораба.
А той е най- добрия ми приятел.
Вярно и вярно...
Но Герти е мой проблем.
Изглежда достигна лимита.
Взех го!
Човече това е по- тежко отколкото изглежда.
Почакай малко. Чуваш ли нещо?
Аз ще се справя с нея.
Не, трябва да бягаме.
Амая!
Какво прави?
Невероятно.
Какво подяволите стана?
Гертруд и аз си побъбрихме
по женски.
Леле, останалите от екипа ще има да завиждат
че са пропуснали това.
Ветроятно са умрели от скука от умуване
на онзи кораб.
Погрижи се за злото ми аз.
Да намерим Рип.
Какво подяволите?
Туко що хвърлих този тип от товарния отсек.
Не можем да убием тези типове, нали?
Само Рип може.
Рип, хайде човече направи нещо.
Не знам, вече какво е реално и какво е измислено вече.
Те са истински Капитане.
По- малко приказки, повече действия.
Не!
Това е моя кораб, и ще правите това което наредя.
Ахх!
Рип? Наистина ли си ти?
Не знам кой съм вече г-н Джаксън.
Това, което правя е защото трябва да се махнете от тук.
Какво става?
Това място съществува само защото Риш е вярвал в това,
и сега след като видя истината...
Трябва да се махнете.
Благодаря, благодаря че повярвахте в мен
дори когато аз не го правех.
- Трябва да тръгвате. - Не можем просто да те оставим.
Трябва, за да можете да кажете на Мартин и Рори...
най- вече Мартин... да ме махне от тук.
Добре, добре.
Какво стана?
Защо Сара не се буди?
Тя все още е вътре.
Трябва да я събудим.
Г-н Рори каза, че ако го направим, рискуваме да я затворим
в съзнанието на Рип завинаги.
Е имам новини за вас.
Съзнанието на Рип рухва.
Добре.
Благодаря ти Боже.
Ами Капитана?
Ти...
ти беше с мен през всички онези дни в този затвор.
Ти видя през какво минах, както и ме насочваше
за да премина безопасно през всичките ни години на кораба.
Това е целта ми Капитане.
Да, но ако това място не е реално,
то тогава това значи ли, че ти не съществуваш също?
Не и в тази форма, не.
Но ако не ме оставиш.... и ти няма да съществуваш.
Не и в никаква форма, ако има значение.
Не, не мога да те оставя Гидиън.
Не, Капитане... не можете.
Аз винаги ще бъда тук.
Рип?
Къде съм?
У дома.
Е предполагам това е моя край.
Как изглежда?
Не знам. Не съм механик на времеви кораб.
- Или механик. - Това също е вярно.
Времевия делинеатор работи
на нормални нива д-р Палмър.
Не можа ли да го кажеш по- рано?
Кълна се, мисля, че още се сърди за по- рано.
Знаете, че мога да ви чуя нали?
Благодаря ти Гидиън.
Онова движение, което направи с Т- Рекс?
Ще мисля за това с дни.
Така ли?
Да.
Моята стая, тази вечер.
Ще ти дам друго за което да мислиш.
Е как върви?
Хей, ъм,
Гидиън каза, че всичко е наред.
- Готови за път. - Не говоря за това.
Виж съжелявам.
Вероятно бях малко прекалено предпазлив.
Ти и Амая сте двама възрастни.
Сигурен съм, че знаете как да се пазите и да се държите нормално.
Кой съм аз, че да заставам на пътя на това?
Не, прав си.
Не мога да не се привързвам.
Е какво се промени?
Видях я как за малко да бъде изядена от Т- Рекс,
и си помислих, че ще умре, и тогава видях един от
най- епичните катастрофи които съм виждал през живота си и...
Значи без обвързване тогава?
Не, не, не, не.
Но трябва да спра нали?
Не че то има какво да спра.
Просто не мога да оставя нещата да се развиват.
Да, не мисля, че можеш.
- Зная. - Съжалявам човече.
Ще започна от утре.
Ето ви.
О хей. Всички ли са готови да тръгваме?
Добре, само след минутка.
Трябва да рекалибрирам времевия диск.
Добре ли си?
Напомниха ми...
че партньорите трябва да си вярват един на друг.
Знаеш че имам безкрайна вяра в теб, нали, Джеферсън.
Ти си умен и страхотен, нещото от което имам
нужда за да съм напълно пълноценен.
Хубаво е видя, че всичко още ми става.
Наистина е много трудно да качиш килограми
когато си студент по филмово изкуство.
Значи помниш.
Всичко.
Наистина много съжалявам Сара.
Не беше ти.
Това си ти.
Д-р Палмър и Г-н Джаксън приключиха с поправките.
Готови сме за скок Капитане.
Благодаря ти Гидиън.
- Ще се видим в салона. - Мм-хмм.
- Гидиън. - Да, Капитане?
Аз, ъм...
Наистина съжалявам за всичко, през което те накарах да преминеш.
Принуждавайки ме да извадя от строя кораба?
Или целувата?
Как ти си..?
Ако е от значение, насладих и се.
Както и аз Гидиън.
Както и аз.
Добре дошъл, Капитане... г-н Хънтър.
Хубаво е че да се върнеш Мартин.
Д-р Палмър радвам се да ви видя отново.
Знаеш че едва не разруши " Междузвездни войни" нали?
Да, съжалявам за това.
Уейврайдър изгледа в...
добро състояние.
Е тя се справя много добре.
Харесвах те повече, когато убиваше хора.
Изглежда не всичко се е променило в мое отсъствие.
Г-це Дийв, имах честа да служа заедно
с вашите колеги, включително дядото на д-р Хейууд.
Те говореха много хубави неща за вас.
Е тази група говори по същия начин за вас.
Радвам се да се запознаем Рип.
Наистина този път.
Е всеки бе нетипично любезне,
но всички се надявахме да знеш къде е последното парче
от Копието на Съдбата.
Знам..
....
Бях ви споменавал че ударихме
основния екипаж на Аполо 13.
Да, човече гадно за Кен, но аз бях на седмото небе.
И какво правих там?
Много е умно. Сега ако можем да отидем
натам,искам да пуснем няколко теста,
и ще те подготвим за полет.
Пусни колкото теста искаш.
Просто искам да бъда на този трансфер.
Е да...
Ще видим..
Синхронизирани и поправени от chikumotempshika.