Досега в "Легендите на утрешния ден"...
О, как могъщите паднаха.
Леонард. Вероятно губя расъдъка си.
Причината Снарт и аз да се разбираме толкова добре
е защото си вярвахме.
Бяхме приятели.
Някой от вас господа да е чувал за Копието на Съдбата?
Копието може да влияе върху реалността.
Счупихме го на няколко парчета.
Г-н Хънтър взе едното...
И разпръсна останалите във три различни времеви периода,
което означава, че последното
би трябвало да е в дядо ти.
Екипаж на Уейврайдър, сега ние сме горди собственици
на последния фрагмент, на копието на Съдбата.
В 1942, имаш съдба, която те очаква.
Попитай Рей какво се случва във селото ти, попитай го
какво става с дъщеря ти и внучката ти,
и тогава ми кажи, че ще избереш историята пред собственото ти семейство.
Пазете се момчета!
... - Влизаме!
Преминаваме! Преминаваме!
Според тази карта, кръвта на Иисус е някъде тук.
Копието усеща кръвта.
Няма да оцелеем пет минути там.
Не е твърде късно да го използваме.
...
Не мога да повярвам, че ги събрахме,
те са мощни, колкото Господ.
Но точно сега, е едно безполезно парче дърво.
Не е безполезно .
Знам десет различни начина да убия някой с това.
Да не споменаваме,
че ще бъде чудесна чесачка за места, които са труднодостъпни.
Не ми казвай,че си използвал копието на Съдбата
като чесалка за гръб.
Кой каза нещо за гърба ми?
Е, както г-н Рори демонстрира,
в грешните ръце,
този удивителен артефакт
- може да се използва за ужасяващи цели. - Да.
Ето защо свиках тази среща,
за да открием начин да го пазим далеч от лапите на Легиона.
Къде е Нейт?
Натаниел каза, че не иска да вижда никого.
Каза, че е съгласен каквото и да решим.
Какво има да се решава?
Намираме Легиона, и им вземаме техните части от копието.
Няма нужда да търсм Легиона.
Знам, къде си правят оперативката.
Защо го пази в тайна? Нека отидем да ги хванем.
Причината, поради която не успяхте да локализирате г-н Тоун
и партньорите му през цялото време, е защото те
- стоят извън него. - Изгуби ме.
- Да, мен също. - Станахме трима.
Кое единственото място което съществува извън времето?
- Няма начин. - Да, има.
Трябва да се върнем във Изчезващата зона.
На позиция сме.Рей?
- Готов. - Мик?
- Да. - В готовност.
Тук.
Парчетата от Копието се привличат един друг.
Ще можем да използваме тези, за да засечем парчетата
които са притежание на Легиона.
Затова ще се разделим на два отбора.
Г-н Джаксън, започваме ли?
Сигурни ли сте, че изкарвайки парчетата на Копието
беше добра идея? Ако това се обърка...
Тогава Легиона ще има цялото копие.
Затова трябва да сме внимателни.
По мой сигнал.
20 секунди.
Е, определено мислех, че виждам това място за последен път.
Да не го правим навик.
Е изглежда долявам значителна
вибрационна енергия от това.
Стари мой приятели, моля те, прости ми.
Оф!
Мик. Мик!
Добре ли си?
Дали съм добре?
Защо да не съм добре?
И на мен ми липсва.
Той се взриви. И за какво?
За да могат, останалите от нас да живеят.
Идиот.
Мик, трябва да тръгваме.
Виж, това е обир.
Трябва да откраднем останалите парчета от копието
и да се махаме от тук.
Мислиш ли, че Снарт би искал това?
Да стоиш тук и чакаш да те хванат
Вероятно не.
Почакай малко.
Това ми прилича на нещо, в което можеш да скриеш друго.
Да, така е.
Джакс и аз може би открихме останалите парчета от копието.
Изчакайте.
Разбрано.
Наблюдавам Тоун.
Той не знае, че сме тук.
Опитай ти г-н Джаксън.
Ох.
Какъв е любимия ти бонбон?
Желирани. Защо?
Малък трансмутационен трик, по който аз и Грей
работим.
И двете вкусни и впечатляващи г-н Джаксън.
В нас са останалите части от копието.
Връщайте се на кораба.
По- добре да побързаме. Видя ни.
- По мой знак. - Всички да се махат
- подяволите. - Това не може да се случва.
Не са умни достатъчно, че да се случва това.
- Разбра ли? - Да.
Гидиън, махни ни от тук.
Не!
Лесна работа.
Леле, мислиш че това беше лесно?
Не, искам парче торта и бира.
По- късно, къде е копието?
Ето го.
Какво е това?
Това е сила.
Частите на копието се "викат" една друга
Искат да бъдат цяло.
Дам, точно това стана.
Е това е забележително.
Копието сигурно е направено от някакъв вид
магнетизиращ компонент, който действа като уплътнител.
Не, не, не, недей, недей, недей.
Не го пипай.
Сега след като Копието е цяло, ще се опита да подмами
всеки един от нас да го използва.
Ще се хване за слабостта ни, желанията ни, нашата съвест.
Ще обещава на всеки един от нас, един забележителен свят
такъв, какъвто си пожелаем.
Е, какво му е лошото на това?
Какво? Стига де.
Всички ли го обмисляте.
Абсолютната сила развращава, г-н Рори.
Дори и когато го използваме с най- добри намерения,
ето защо възнамерявам да го унищожа.
Е може би не си опитал достатъчно силно.
Не, не, не, не, не!
Не в кораба, брато!
Каза унищожа, и аз ще го унищожих.
Не е унищожено. Дори не е овъглен.
Всяка вреда върху копието е временна.
Винаги се изцелява.
Ето защо трябва да държите парчетата разделени.
Да, постигайки го с много усилия и безброй експлозиви.
Почакай малко.
Има нещо написано на него.
Това е странно.
Това го нямаше преди.
Може би се разкри от пламъците.
Хмм, видяли, помогнах.
"Natum de sanguine, perditus a sanguine."
Някой да знае латински?
"Natum de sanguine, perditus a sanguine."
Да, но какво значи това?
"Роден от кръв, умрял от кръв."
И какво значи това?
- То... - Виж, най- накрая
имаме копието.
Трябва да решим какво ще правим с него.
Трябва да намерим начин да го предпазим.
Не няма.
Ще го унищожиш.
Е, да, опитвал съм д-р Хейууд.
Непроницаемо е за унищожението.
Не, не е.
"Роден от кръв, убит от кръв."
Престори се, че ние не сме историци.
"Роден от кръв" защото кръвта на Христос
е дал силата на копието.
"Убит от кръв" защото кръвта на Христос
е единственото нещо, което може да го унищожи.
Сега вече си говорим.
Гидиън, насочи курс към Разпятието.
- Да, Кап... - Да не си посмяла, Гидиън.
Погледни в историята, има няколко определени моменти
чийто интегритет е от решаващо значение.
Раждането, живота, и смъртта на Иисус Христос
- всичките са такива моменти.
Всяка намеса, колкото и незначителна, би могла да има
катастрофални последици за времевия поток.
Не можем да стигнем до там. Никога.
Виж, разбирам това, но ако това е единствения начин
да унищожим копието...
Не е.
Не е единствения начин.
Виж, не съм историк но не мога да си представя
как бихме могли да се сдобием с кръвта на Христос
без Христос.
Всъщност има.
Година преди да завърша Оксфорд работех върху изпитите си,
и между срещите с едно момиче, Уенди, си спомням че четох нещо
в непубликуван вестник от един класически учен
от ранните години на 20 век.
Този учен има една недоказана теория
за сър Гауейн, рицарят се върнал
от Кръстоносните походи, не със Светия Граал,
а с нещо, далеч по- ценно.
- Кръвта на Христос. - Именно.
Сега статията теоризираше Гауен
че запазил във флакон тази скъпоценна субстанция
и я носил със себе си, до смъртта си, след което е погребан с нея.
някъде в Северна Франция.
Само някъде в Северна Франция?
Това е доста голям район.
Знам, но ако някой, и казвам някой,
знае къде да започне да търси,
то това е този човек.
"Бремето на най- чистото сърце:
тайното съкровище на Сър Гауейн" автор..
- Джон Роналд Руел Толкин. - Шегуваш се.
Онзи който е написал "Хобит" и "Властелина на пръстените."
Джон Толкин е бил в Северна Франция през 1916
по време на битката на Сомм като втори лейтанант
по време на Първата Световна Война.
Е изглежда пак отиваме на война.
Самообладание, самообладание.
Не ме изпитвай, Деймиън!
Не трябва ли да е по друг начин?
Изпрати мен и Малкълм да търсим ръкописа на Калаброс
докато Легендите изчезнаха
с копието на Съдбата.
Трябваше да оставя онова Зомби спийдстър
от който толкова се страхуваш, да изяде мозъка ти.
Не.
Не, всъщност това е позитивно развитие.
Или може би той вече го направи.
С цялото копие в разположение на Легендите,
няма да ни се налага да преследваме това парче.
Да, аз съм тип човек, който вижда чашата наполовина пълна...
Тези легендарни идиоти няма да могат да го използват.
Те или ще опитат да го скрият или да го унищожат,
и когато го направят, ние ще сме там и ще чакаме.
- Не. - Извинявай?
Не само ние.
Не съм сигурен дали забелязваш, Еобард,
но ние губим.
Е време е да променим правилата на играта.
Добре,трябва да сме предпазливи.
Битката на Сомм, беше един от най- кървавите конфликти
в човешката история.
Звучи ужасно. Аз съм за.
Всички сме за.
Няма да бъде лесно да намерим Толкин в тази бъркотия.
Според военните записки,
Втори Лейтанант Толкин е хванат на пейката от треска
и е бил изпратен на първия пост да изчака
транспорт обратно до Британия.
Перфектно. Амая, вземи Бекстрийт бойс,
намерете Толкин, и разберете какво знае,
и го пратете по пътя му.
Е какво искаш да правим ние?
Пазете Копието.
Някой трябва да бъде с копието през цялото време.
Несъмнено, сега след като копието е реконструирано,
залога никога не е бил по- висок.
Ето защо и аз трябва да остана на кораба.
Добре ли си?
Добре съм.
Добре,е такъв случай, върви с момчетата.
Биха използвали малко наблюдение от възрастен.
Ние сме в заставата. Господи тук е лудница.
Разпръснете се за да покриете, повече земя.
Останете на линия и бъдете внимателни.
Гидиън каза, че Толкин е бил болен.
Трябва да търсим сред ранените.
Г-н Рори, г-жо Дуйв, идете погледнете в разпределението.
Нека позная. Ние отиваме в забавната част?
Винаги съм искал да посетя Сомм.
Само без... нали се сещаш, без цялата стрелба.
Амая някакъв знак от Толкин?
Аз... Аз не знам.
Има толкова много страдание.
Толкова много ранени.
Госпожице, моля ви, помогнете ми.
Просто опитай да стоиш неподвижен.
Нека видя с какво си имаме работа.
Сестра, сменете превръзките, чухте ли?
Не искам да умра сам.
Няма.
Тук.
Хей, тези са за тях.
Боже, Боже, Боже, как паднаха могъщите.
Каза това последния път, когато се появи.
Ха, избра адско време да се появиш.
Ами в момента съм по средата на нещо.
Да, да по средата да и добро малко кученце
на тези непоносими вечно искащи.
Придържай се към мисията, сега.
Трябва да намериш този хобит.
ДЖ. Р. Р. Толкин, защо?
Надяваш се на автограф?
Дори не знам, кой е този тип.
Само знам, че трябва да намеря този хобир тип, който знае
къде е погребан човека, който има кръвта на Иисус.
Тогава ще успеем да унищожим Копието на Съдбата.
Мик, Мик, Мик, кога сме унищожавали нещо
което сме откраднали, и сме оставяли само най- ценното нещо
в цялата вселена?
Какво са ти направили?
Как подяволите се предполага, че ще намерим някого тук?
- Какво? - Казах, как подяволите
се предполага...
Ставайте, вие мързеливи некадърници,
или ще ви застрелям!
Чухте ли ме Лейтанант?
- Да, сър. - Ставай с оръжието,
глупако Толкин! Ставай!
Толкин, Лейтанант Толкин?
Да, да, това съм аз.
Той е много болен. Трябва да дойде с нас.
Глупости, аз... Чувствам се перфектно.
- Леле. - Ох.
Този човек изгаря от треска.
Да го махнем от тук веднага!
Трябва да го отведем до полевата болница.
Хайде, канални плъхове!
Момчетата имат среща с вашата стоманена захапка!
При нас е, но не е в състояние да говори.
Добре, отведете го в началото.
- Ще се срещнем там. - Г-н Рори?
Открадни ни лекарства, чу ли?
Заемам се.
Какво се случи с мъжът, който никога
не приемаше заповеди от никого?
Уважавах този човек.
Сега си просто тяхното послушно кученце.
Седни Мик. Донеси Мик.
Добро момче, Мик. Уаф!
Не съм ничие кученце.
Разбира се, че си.
Може да е държат приятелски с теб
но те никога не ти се доверяват, никога.
Когато картите са свалени на масата, те ще гледат на теб
по същия начин, по който са гледали винаги, като на престъпник.
Но ти и аз? Ние сме партньори.
Най-малкото, бяхме, и можем отново да бъдем.
Вземи Копието на Съдбата Мик. Използвай го за себе си.
- Използвай го за нас. - Няма нас.
- Ти си мъртъв. - Не се налага да бъда, Мик.
С Копието ще бъде лесно да ме върнеш обратно.
Ти си в главата ми. Ти си...
илюминация.
- Халюцинация. - Това е.
Сега почуства ли го като халюцинация?
Би трябвало да халюцинирам.
Всъщност, успяхме да излекуваме
вашият коремен тиф, Лейтанант Толкин.
Вие.
Знаех че не сте доброволци.
Акцента ви е ужасяващ.
Трябва да ви кажа, че съм играл Берт
в една гимназиска продукция на "Мери Попинс", благодаря.
Какъв си тогава? Германец?
Турчин? И къде за Бога
сте ме довели?
На място за, което колко по-малко говориш, толкова по-добре,
- за твое добро. - Но ние сме на твоя страна,
и имаме нужда от помощта ти.
В публикацията ви "Бремето на най- чистото сърце",
описвате лобното място на Сър Гауейн.
Всъщност аз никога не съм публикувал тази разработка... от къде вие..?
Сложно е за обяснение, но трябва да знаем къде
е погребан рицаря.
Отвлякохте ме от средата на бойното поле
да разпитвате за някакъв си стар мит?
Това е война, глупаци такива!
И си представете, че гледката от окопите
е доста мрачна.
Се едно е дошъл края на света.
Но не е. Повярвайте ми,
тъмнината ще премине.
Говорите сякаш сте виждал бъдещето.
А не са ли всички студенти по история?
Този, който страда се лекува.
Всичко, което се унищожава, се престроява.
И нашите кули растат и малко, по малко се издигат всеки път.
Бих искал да ти повярвам.
Кажете ми, защо търсите гроба на Гауйен?
Ех... дълга история.
Обичам дългите истории.
Да, така е.
Накратко, моите другари спътници и аз...
Другари, ще ти се.
На път сме да унищожим един предмет.
Предмет, който би донесъл невероятна сила на притежателя си.
Чувал ли сте за Копието на съдбата?
Натъквал съм се на доста неясни препратки към него в проучванията си.
Разбира се, такъв божествен артефакт
не би могъл да съществува в действителност.
Но съществува.
И ние се нуждаем от вашата помощ, за да сложим край на тази заплаха.
Оставих проучванията си в Оксфорд.
За да ви помогна, ще ми е необходима доста обширна библиотека.
Е, за ваш късмет, ние си носим една.
Как мина навън?
Амая?
Беше по-лошо от всеки кошмар.
Виждала си това и преди.
През Втората световна война, това определено е ситуация, в която
последствията са били по-лоши.
Какво се промени?
Казах на Гидиън да ми покаже историческите записи.
Моето бъдеще.
Колко видя?
Как селото ми изгаря до основи.
Дъщеря ми се превърна в бежанец.
А дъщеря и в сирак.
Виждайки бойното поле днес, направи всичко толкова реално.
Съжалявам.
Но, ако помага, от това което ми каза сестра ми,
въпреки цялата болка и страдания, които е преживяла внучката ти
тя ще издържи...
Тя ще се превърне в доста забележителен човек.
Герой.
Дори не си го и помисляй!
Това не е просто надраскан вариант.
Какво се случи с лицето ти?
Видях Снарт отново.
По- вероятно е да си отнесъл някой удар на бойното поле.
Вероятно, страдаш от минимално мозъчно увреждане или
по- голямо мозъчно увреждане.
Снарт направи това!
Вярвам ти.
- Наистина ли? - Разбира се, че не.
Просто не искам да ме нараниш.
Но, имайки предвид пътуването ни до Изчезващата точка,
има смисъл да е в мислите ни.
Мик, пусни го.
Отиваш на църква.
Не съм религиозен тип.
Толкин е намерил лобното място на Гауейн.
Той е в катедралата на Амиен.
Ако още е там.
Войната вече премина.
Сигурен ли си, че си съгласен с това?
Да.
Снарт, той... е в главата ми нали?
Църквата на Амиените.
Построен през 1600 с векове
е било приют, убежище.
Сега е просто място за настаняване на мародерските армии.
Погледни по- близо, но внимателно.
Въщалите се рицари от Кръстоносните походи са познати
с това, че крият реликвите си, за да може само най- достойните да ги намерят.
Те залагат капани за онези, които не са толкова достойни.
О, те са толкова близо,
довършвайки един на друг бедствените предупреждения.
- Ха. - Мисля, че открих нещо.
Това трябва да струва цяло състояние.
- Злато. - Да, не хапи реликвите.
- Дай ми това. - И не кради реликвите.
Сега, ако не греша,
надписа е написан на...
Пра- Келтски.
Пише "Последвай откъсната част, и после натисни по- силно."
Но какво е откъснатата част?
Три рубина и един смарагд.
Мисля, че намерих откъснатата ни част.
"и после натисни по- силни."
Структурата е нарушена от всичките боеве.
Сър Гайуейн, предполагам.
Хей, чижте, на щита му, гравиран е.
Доста жалко, ако питаш мен.
Г-н Снарт?
Почакай, можеш да го видиш?
Предполага се, че си мъртав.
Да, те ми разказаха всичко за размекването
и умирането заради загубеняци. Не им повярвах.
Повярва на кого?
Е, ако това не е входна линия,
Не зная, кое е.
Какво става тук?
Легионът трябва да се е върнал назад във времето
и да е привлякъл Мистър Снарт преди да се присъедини към Легендите.
Той ни разказа целият ви план за това
как ще унищожите Копието на съдбата.
Благодаря за бакшиша Мик.
Не мислех, че той е истински.
Не, не, не. Няма нужда да се оправдаваш.
Всъщност, има.
Атакааа!
Стойте зад мен!
Каква е тази лудост?
Ахх!
Какво си ти?
Ахх!
Какво правиш? Трябва да тръгваме.
Не и преди да го отпечатам!
Теб наистина те е грижа за тези глупаци.
Мик, хайде, да тръгваме!
Защото ти гарантирам, че тях не ги е грижа за теб, Мик.
Значи Снарт е жив.
И работи за Легионът.
Е, не е само Легионът,
нали Мик?
Намекваш ли нещо?
Ти му каза за планът ни да унищожим Копието на съдбата.
Е, мислех, че виждам разни неща.
Дали Мистър Снарт е бил халюцинация или не,
фактът, че му разказа за нашия план, говори достатъчно.
Какво говори за какво, Професоре?
Мисля, че Мартин се опитва да каже, че е притеснен,
че ако се стигне до избор,
между Леонард и нас...
Би избрал Снарт без да се замислиш.
Да, бих. Той е приятел,
а вие хора, в момента не сте точно приятелски настроени .
Можеш ли да ни виниш?
Опасяваме, се че гафа със г-н Снарт
потвърждава, че не си се отказал от
от корените си...
Ох.
Какво мислиш Капитане?
Мик, просто искаме да си внимателен.
Защо?
О, разбирам.
В очите ви аз винаги ще бъда ...престъпник.
Това е забележително.
Очевидно копието ще сияе в присъствието на Божествената кръв.
Дам и също така разкрива съобщението, което Мик
разкри като го запали.
Тайна, която само огъня може да каже.
Колко невероятно.
Е освен ако не желаеш да обиколиш цяла Франция
чакайки това нещо да светне, предлагам
да разгадаем тази карта.
Добре ли си?
Опасявам се, че страдам от така нареченото
наречено в окопите " Черупен шок,"
въпреки, че някои предпочитат да го наричат "общо малодушие"
Каза човекът, който избяга от куршумите за да ограбва гробове.
О, я стига.
Докажи, че принадлежа на библиотеката, а не на...
бойното поле.
Знам къде трябва да отидем за да унищожим Копието.
Къде?
Точно в средата на Ада на Земята.
Ти ги чуваш също, нали?
Извинявай?
Гласовете.
Какво ти казва Копието?
Не е Копието. Това е майка ми.
или поне гласът й.
Моли ме да помогна на хората ни.
Да опазя семейството и наследството ни.
Иска да променя съдбата си.
Може би Копието може да направи това.
Шанс да пренапишеш реалността.
Кой не би бил изкушен?
Какво чуваш ти?
Родителите си.
Какво ти казват?
"Не си играй с огъня, Мик."
Мик, Амая, нужни сте тук.
Изглежда нашите историци
са направили откритие.
Според тази карта, кръвта на Христос
е скрита точно тук, в средата на нечовешката земя.
Чудесно, точно в центъра на
най-кървавата битка в човешката история.
Дори и да успеем да стигнем до там непокътнати,
все още стои проблема с намирането на точното местоположение на кръвта.
Това са добрите новини.
Както копието се държа, когато приближихме парчетата,
така то ще засвети, когато приближи кръвта на Иисус.
Но никой не може просто така да се разхожда в разгара на военен конфликт.
Ами ако убедим и двете страни да спрат да се бият
за достатъчно дълго време, че да влезем?
Това няма да проработи.
Но има друг начин.
Можем да пренапишем реалността.
Елиминираме заплахата на Легиона
веднъж завинаги.
Не, не можем.
Това е просто инструмент.
В правилните ръце, в нашите ръце,
- можем да го използваме за добро.ю - Но копието има повече сила
от всеки един от нас, за която можем само да мечтаем.
Знам едно, две неща за древните мистични артефакти.
Аз мога да я контролирам.
Виж, тотем е едно нещо,
но това... това е по- могъщо
от всичко, което е виждал някой.
Тя каза, че може да се справи.
Мик, не сега.
Амая, виж, не знаеш какво може да ти причини копието.
Имайки способността да пренапишеш собствената си реалност...
е прекалено голямо изкушение за всеки.
Точно затова трябва да го направим по трудния начин.
Добре, трудния да бъде.
Аз съм за.
Да, но аз не.
Това е правилното нещо.
Очевидно, имаме неуспех с гласуването.
Ще помогна с каквото мога.
Но мисля, че правите огромна грешка.
Настъпваме!
Аах !
Минавам! Минавам!
Според тази карта, кръвта на Иисус
е някъде там.
Копието усеща кръвта.
Няма да издържим и пет минути там.
Не е твърде късно да го използваме.
Загубеняк.
Командираме, имаме нужда от вниманието ви за момент.
Ние сме в средата на битка.
Няма време ... лейтанант Толкин.
Беше ми казано, че имате треска,
и по- добре да сте, иначе ще ви докладвам, че сте дезертьор.
Капитан Хънтър, Медицински Корпус на Кралската Армия.
Сега, мога да ви уверя, че този човек не е дезертьор.
Също така имаме и спешна молба.
Искаме да се свържете с Немското командване
и да поискате прекратяване на огъня.
Как смеете да ми губите времето?
Ние сме на ръба да превземем Глеймонт.
Глеймонт може да почака.
Има по- велика битка, която се води,
такава, която засяга човечеството.
И двете страни трябва да отпуснат оръжието,
или всички сме изгубени.
Сър, последни новини.
2 300 мъртви.
Близо 8 000 ранени.
Всичко вече е изгубено.
Мм.
Вероятно нашите приятели от страна на немците
имат повече късмет.
искате от мен да наредя на нашата артилерия
да спре да обстрелва врага?
просто достатъчно дълго за да спасим ранените
от бойното поле.
И за да може Британците да спасят техните.
Ще наредя да се спре да се стреля
кога ще спрат те да стрелят.
Изглежда нито една страна, не иска да спре първа.
Нямаме време, не и с Легиона по петите ни.
Трябва да бутаме напред.
Напред, войници!
Вдигнете стълбите, до върха, да вървим!
Британците напредват.
Сега е най- добрият ни шанс да действаме.
Сега всичко зависи от нас.
Пазете си гърбовете и се върнете на кораба живи.
Разбрано ?
Ох!
Приближаваме се!
Какво е това с мен и нацистите?
Грешна Световна Война, Мик!
Тези са хуни, не нацисти!
Не ми пука как ги наричаш,
просто ги свали, сега!
Заемам се.
....
Почти стигнахме върха.
Насам.
Сър, трябва да ви кажа, че имаме един проблем
това не може да бъде решено с насилие.
Добре, може би с малко насилие.
Е ако той не даде команда, за спиране на огъня,
ние ще го направим.
На каква честота сме?
На три мегахерца.
Джакс настрои Уейврайдър да получава сигнала
и също така всички устройства от бойното поле.
Разбрано, усилвам звука.
На вниманието на всички войници.
Може ли за малко внимание, моля?
Има жертви на бойното поле.
Смели мъже, и от двете страни които имат спешна нужда
от медицинско внимание.
Знам, че поделенията между нас са дълбоки,
че може би дори са непреодолими.
Но умолявам и двете войски
за този единствен момент
да бъдат партньори и в чест да спрат огъня
за да може ранените мъже да бъдат премахнати
от бойното поле.
Може да дойде ден, в който куража ни да ни предаде,
когато сме оставили приятелствата си
и прекъснем връзките с другарите,
но днес не е този ден.
И може би, показвайки нашата човечност..
Ние можем да ги спасим.
Проработи.
Не мога да повярвам, че се предадоха.
Нека продължим да вървим.
Това трябва да е.
Толкин беше прав.
Легендата е истина.
Това е кръвта на...
Христос, толкова сте предсказуеми.
Макар че, трябва да призная, преговори за прекратяване на огъня
по средата на Втората световна война? Доста впечатляващо.
Може би те биха искали да чуят нашите мирни условия.
Много е просто, наистина.
Оставете копието или ще ви убием.
Съжалявам Капитане,
но сте достигнали края на мисията си.
Прав си. Ще приключа това сега.
Мик, дай ми копието.
Мик.
Какво правиш ?
Хей, ние сме твои приятели.
Аз нямам приятели.
Но той има партньори.
Какво ще кажеш, партньоре?
Мик ти си по-добър от това.
Не, всъщност, не е.
Те могат да се преструват, че вярват в теб, толкова, колкото да те използват,
но те просто ще те оставят да умреш,
както оставиха мен.
Той си играе с главата ти, пич.
Откакто съм на този кораб,
вие хора се опитвате да ме промените.
Това не е вярно, Мик.
Но познай какво?
Има неща в мен, които аз също искам да променя.
Покрий се със стомана Нейт. Спри го.
Ако той го направи, ти и животниската мацка умирате,
а ние ще вземе копието.
И ще направим доста забавни промени.
Ти копеле.
Ела с мен.
Копието може да ни помогне да поправим твоето сбъркано бъдеще
и моето минало.
Никога.
Ако си мислите, че ще ви позволим да се измъкнете от тук
с копието... - Права си.
Знаехме, че можем да го използваме за разсейване.
Декларирам, че примирието приключи.
Залегни!
О, това е прекрасно.
Сега всички ще умрем.
Мик, някога правил ли съм обир без план за бягство?
Искаше ми се нещата да можеха да са различни, Сара.
Залегни!
Джакс, измъкни ни.
Давай!
Разбрано. На път съм
Аах!
Ах.
Добре отвори вратите на товарния отсек.
Давай !
Амая !
Мик го няма. Всичко свърши.
Не трябваше изобщо да стъпваме на това бойно поле.
Нямахме избор.
Това не е вярно.
Това беше избор и ти направи грешният,
а сега Копието на съдбата е най-силното оръжие
в цялата история, и е в ръцете не на един
а на четирима психопати.
- Да не забравяме г-н Рори. - Вярно.
Вярвахме му, а той ни прецака.
Вярвахме ли му?
О хайде, признайте си, това не е вярно,
и той го забеляза.
Да, очевидно г-н Рори не е никак глупав.
Излъгахме го.
Не Мик, Толкин.
Казахме му, че има надежда.
Че човечността ще освети пътя, но...
но накрая го изоставихме.
Имаме време да възстановяваме.
Въпреки, че смятам, че няма много значение
след като самата реалност е застрашена.
Може би не.
Последния път, в който проверих, не видях бутон вкл./ изкл.
върху копието.
Какво ... какво ако не знаят как да го използват.
Ох.
Искам да кажа, добра работа.
Чувал съм за уменията ти в кражбите преди,
но това вече е на изцяло друго ниво.
Невероятно, един от тях да го открадне за нас.
Той никога не е бил част от тях.
Беше ли Мик?
Мислех си, че каза, че копието принадлежи на нас.
Има предостатъчно сили за всичко.
Благодаря, че ме изчака.
Изглежда съм изпуснал някои неща.
Намерил си Колаброс.
Думите на самия Бог.
Изглежда е ръкопис на собственика на Копието на Съдбата.
Не беше лесно за намиране .
Сега какво ?
Дръж здраво .
"B'khi-eel.
"Ah-ash-lem-tu-on. K'i-ah-een.
"Kh-det Bay-all-ma-ah. B'khi-eel.
"Ah-ash-lem-tu-on. K'i-ah-een.
"Kh-det Bay-all-ma-ah. B'khi-eel.
"Ah-ash-lem-tu-on. K'i-ah-een.
"Kh-det Bay-all-ma-ah. B'khi-eel.
"Ah-ash-lem-tu-on. K'i-ah-een.
Kh-det Bay-all-ma-ah."
преведени и синхронизирани с любов :)))