-Досега в Древните... -Кажи ми колко точно
от този проклет розов храст има там?
Достатъчно да убие теб
и цялото ти семейство 10 пъти.
Предците ги няма. Трябва да измислим нова стратегия.
Да държим Празнината настрана.
Разрушихме връзката,коята им позволяваше
да се свързват със света ни,
но ако има капка останала от Давина
там,тогава...
тя може да приеме жертвата
и да възстанови връзката.
Наистина ли мислиш,че това оръжие може да убие Марсел?
Ще бъде достатъчно могъщо.
Празнината преследва града от много дълго време.
Търси нещо. Всъщност 4 неща.
Сигурна съм,че имам едно от тях.
Когато вещица иска да бъде преродена,
има нужда от останките си,за да завърши заклинанието.
Намерила си парче от врага ни.
Кой има другите три?
Доминик каза,че е намерил нещо тук.
Острието на Тунде...
Няма го.
Търся на кой е поверена отговорността да бъде
пазител на кост,като семейството на Хейли.
Тайлър Локууд.
Значи костите са в Мистик Фолс.
Това нещо има последователи навсякъде.
Ако те открият костите преди нас...
Те ще се опитат да съживят това чудовище,
и то ще погне всички ни.
Знаеш ли коя съм?
Ти ще ми дадеш безопасно място, където да се скрия.
---
- Synced and corrected by MUKINE
Хоуп, какво става?
Мамо?
Ти можеш ли да ги чуеш?
Какво става?
Погледни ме. Кажи ми какво чу.
Гласове. Казаха, че ние сме свързани с това. Аз и ти.
Ако тази вкаменелост шепне лъжи,
с удоволствие ще я хвърля в реката.
Не. Не костта.
Вещиците.Предците.
Имат съобщение за нас.
Предупреждение.
- Кажи ми какво казаха. - Искат от теб
да отидеш в църквата Света Анна и да говориш с тях.
Казаха, че трябва да правиш точно каквото ти кажат
и че трябва да го направиш сега.
Преди Празнината да дойде за нас.
Трябва да си починеш.
На път за Ню Орлиънс съм.
И имам добри новини.
Минах през останките от къщата на семейство Локууд,
И намерих една зловеща,
древна пръстова кост.
Оценявам усилието ти.
Сега,ако можеш просто донеси парчето.
Спокойно,Клаус. Единствената причина да се изпреча
на пътя ти е,защото не те искам близо до Мистик Фолс.
Става смъртоностно когато си наоколо.
Е,това е честно.
Аларик,ако сме свършили с любезностите ...
О,хей,слушай,още нещо.
Локууд,те не просто са пазили костта...
Пазят записи с имена,дати и местоположения.
Изглежда са знаели за другите семейства
който са имали останалите части.
Името Лабонайр говори ли ти нещо?
-Да фамилия е. -Е,добре.
Може би ще ти помогне да откриеш и другите останки.
Трябва да го направиш сам,
защото мойте дни да се боря с чудовища свършиха.
Добре,ето и сделката...
Ще бъда в Jack's Bar-B-Q Shack off Route 59 преди 2:00.
Ако не си там до 2:10 ще изхвърля костта и записите
на бунището и си тръгвам.
А ти може да ги потърсиш сам на боклука.
Е страхувам се,че аз ще бъда другаде,
ти ще се срещнеш с Илайджа. И ако,
той закъснее трябва да упражниш малко търпение
и да си вземеш бира.
От друга страна може да имаш още няколко чудовища,за които да се тревожиш.
Моля те,не отивай.
Целия смисъл да си с Винсънт беше,за да прривлечеш
Предците на наша страна. Да намериш костите,
и да спреш Празнината да вземе тялото си обратно..
Защо правиш това?
Защото те ме помолиха.
Кой друг ще отиде,ти?
Преряза гърлата на четири вещици.
Беше нужно.
Наистина? Беше ли ?
Защото изглежда винаги има нужда
от няколко ужасни неща.
Във война сме със създание,което едва разбираме.
Това е.
Не разбираме това нещо
или как да го спрем.
но едно е сигурно... Нуждаем се от помощ.
Аз отивам да я получа.
Тя не греши.
Трябват ни съюзници.
Докато се полим на духовете
ти и Марсел трябва да обедините сили.
Моля те.
Състезаваме се в намирането на тези кости.
Марсел познава града.
Той е враг на нашия враг.
Виж,може би е време да поправим мостовете,
вместо да сме срещу тях.
Хмм?
имаме един приоритет днес,
да държим Празнината далеч от последните две кости.
Семейство Майкълсън имат една, Празнината има друга.
За това трябва да се срещнем с всеки търговец на антики,
колекционер и историк
докато не контролираме финалните части.
Ако този подъл дух вземе костите първи,
ще е невъзможно да го убием.
Това е стара магия.Сборищата немогат да я спрат.
Но това е нашият град.
Нали така? Ние го пазим без значение какво трябва да направим
или да убием.
Имахме 5 години мир и предлагам
да продължи,но имам нужда от вашата помощ.
Нали така?
Сега излезте. Вървете за тях.
Търсих те навсякъде.
Поласкан съм.
Но имам задачи,за които да се грижа.
Клаус каза,че си опитала да ме спасиш.
каза също,че твоето момче Доминик е паследовател на Празнината.
Направих сделка с Доминик само,за да те спася.
И сега ти се върна.
Ще се радвам да разбера как да приспим проблемите си,
веднъж за винаги.
Тихо е.
Разбира се,че е тихо. Капан е.
-Незнаем дали е. -Вещиците от Ню Орлианс
мразят семейството ми от 3 века.
Разбира се,че е капан.
Сборището пази свойте.
Хоуп е една от тях сега. Тя е част от тяхното завещание.
Хоуп е далеч от врачките във Френския квартал.
И докато сме на темата тя е на 7.
Ако някой иска да говори с нея трябва да иска моето позволение.
ще бъде доста забавно когато започне да излиза на срещи.
Ще бъда добър джентълмен.
И ако някой от ухажорите и не пасне на очакванията ми,
ще му въздействам до краят му.
О,виж,Момичета на жътвата.
Предполага говориш
от името на Предците си.
При условие,че си получила мира.
Е,това зависи от теб,нали?
Не искаме битка.
Тук сме да предложим сделка.
След като брат ти уби четири от нас,
нека не си правим на приятели.
Приемете всички преструвки за приятелство приключени.
Къде са Предците?
Сигурна съм,че хората ти ще намерят костите.
Чрез принуждаване или алтернативи.
Разбера се.Просто отнема време.
От което,нямаме никакво.
Какво по дяволите правиш тук?
Трябва да говорим.
Ако нямаш против.
Извини ни.
Нека е бързо.
Имам нужда от помощ.
Срещнах се с експерт.
Той пътува от Мистик Фолс,носейки една от кастите
и е намерил друга:
Между тримата трябва да намерим тези останки
до залез.
Защо да ти се доверявам?
И защо ти се доверяваш на мен?
Не се.
Но защо да оставим недоволството да попречи на
общата ни цел?
Тук е предложението.
Ако дойдеш с мен,
ще ти дам единственото оръжие, което може да те убие.
Трябва ни кръвта ви.
Забавно. Не чух да казвате "моля".
Ако искате отговори, трябва да ви насочим към Предците.
- Но след като не сте вещери... - Трябва да заобиколим правилата.
- Как? - Чрез вратичка.
И двамата сте свързани с кръвта на вещица от Ню Орлиънс.
Можем да използваме тази връзка с детето ви, за да направим заклинание
и да ви свържем с мъртвите.
Защо имам чувството, че има нещо, което не ни казвате?
Само едно нещо... Това ще заболи.
Сега мога ли да съм им ядосан?
Ядосвай се после.
Сега сме тук. Можем поне да получим някакви отговори.
Значи ще се лутаме из това тъжно чистилище,
търсейки изгубени души?
Не бях сигурна, че ще дойдете.
Е, пълен съм с изненади.
Надявам се, че възнамеряваш да ни покажеш, че си е струвало.
Всъщност, точно това възнамерявам да направя.
И вие ще чуете
всяка дума, която ще кажа,
защото в момента, аз съм единственото нещо,
което стои между вас и Празнината.
Как е Кол? Не мога да виждам нищо друго оттук, освен Ню Орлиънс.
Вярвам, че в момента се мотае
покрай френската Ривиера, но съм убеден, че ще се върне
когато му кажа колко прелестна си останала.
- Смъртта ти отива. - Спри да говориш.
С удоволствие... когато ни каже нещо,
което може да ни е от помощ, защото, ако си спомням добре,
когато Фрея я изрита в тази мрачна зема,
нейните "родственици" искаха да я разкъсат.
Искаш да победите Празнината. Това искам и аз.
Както и Предците.
Но първо трябва да знаете срещу какво се изправяте.
Започнало е хиляда години преди основаването на града.
Две съпернически племена решили да обединят силите си.
Мислили, че чрез мирно обединение
ще започнат нова ера, изпълнена с хармония.
Ceccan ulanigv.
Бил уреден един брак.
Двама силни вещери се събрали,
за да създадат един обединен сбор.
Ceccan ulanigv.
Ритуална сватба.
Като тази, която имахме с Джак, за да обединим глутниците си.
Нека позная.
Нещо се объркало.
От брака се родило дете.
Ceccan ulanigv.
В продължение на 9 месеца, старейшините на племето посещавали майката,
използвайки магия, за да дарят на детето голяма сила,
с надежда, че новороденото ще бъде символ на благополучие.
Но те нямали идея какво внасят в света.
Кръстили я Инаду.
Скоро станало ясно, че тя била по-силна,
отколкото някой можел да си представи.
И че дори имала страшен глад за още сила.
И така се родила Празнината.
Е, всичко това е подходящо за приказки за лагерен огън,
но как да я убием?
Не разбираш.
Не можете.
Добре, че взехме немската спортна кола.
Каза мъжът, облечен в костюм за 5000 долара.
9000, ако сме точни.
Не съм варварин.
Добре, виж, дано експертът ти се окаже прав.
Защото в противен случай, губим време, което нямаме.
Виждаш ли, това е толкова грубо, Марсел, а аз си мислих, че
сме заедно на едно невероятно приключение.
Мислиш, че си много сладък, нали?
Да, но единствената причина, поради която ме покани
на това малко пътуване, е, че искаш да се правиш на бодигард.
- На бавачка. - Да пазиш силата ми от това
да попадне в ръцете на Празнината, нали така?
Ти винаги работиш по някакъв план
да защитиш семейството си.
Поне Клаус е откровен относно това, но не и ти с
маниерите, костюмите и носните ти кърпички.
Какво искаш да направя?
Под заплаха сме.
Знам, и знам как ти се справяш със заплахите.
Стана ми ясно,
когато ми изтръгна сърцето преди пет години.
И за да сме наясно сега,
няма начин някога да ти простя за това.
Не очаквам да го направиш.
Със сигурност аз не си простих.
Проблем с колата?
Да, много странно.
Просто изгасна.
Ако не искаш същото да се случи и с теб...
дай ми костта.
Съжалявам.
Един друг човек ми предложи пари.
А той е доста голям гадняр.
Защо се смееш?
Защото знам нещо, което ти не знаеш.
И какво е то?
Че напълних целия багажник с C-4.
Ако това нещо е толкова силно, че не може да бъде унищожено,
защо изобщо ни доведе тук? Защо ни каза всичко това?
Предците искаха да знаете.
Моля те, информирай Предците,
че са великолепно губене на времето ми.
Живял съм 1000 години.
Никога не съм срещал нещо, което да не може да бъде убито.
Ще победим този жалък фантом.
Племето й
я е превърнало в това нещо.
Семейството й е трябвало да го спре.
Не мислиш, че са опитали ли?
Всичко, което искали е да оправят това, което магията им е направила.
Но това било началото на края.
С времето, тя растяла и желаела още повече сила.
Инаду черпила от силата на живота във всичките му форми.
Гладът и бил неутолим.
Харесвала страха, който всявала в останалите.
Хората я мислели за безскрупулна, безчувствена, празна.
Докато това станало определящото я качество.
Затова започнали да я наричат така...
Празнината.
Тя убила всички.
Не защото са я наранили или защото били груби.
Направила го за забавление.
Е,
за да сме честни, всички имаме лоши дни.
- Мислиш, че това е шега. - Не, но е
малко скучно. Може би е време да
стигнеш до частта от историята, която може да е от някаква полза.
Иксаш да победиш Празнината?
Тя има само една слабост.
Имаш цялото ми внимание.
Каква е слабостта й?
Ти.
Ти си единственият шанс, който имаме.
Какво, по дяволите, означава това?
Приключих разговора с теб.
Давина?
Давина?!
О, благодаря, че дойдохте.
Щях доста да повървя до Мистик Фолс.
Не ми казвай, че това е експертът ти.
Какво стана?
Ами, освен това, че съм ощетен, трябваше да взривя
една от тези вещици-вампирки,
когато се опита да вземе костта.
Как изглеждаше?
Брюнетка,
красива, с дантелена блуза.
Черно яке, светещи сини очи.
София.
Празнината е в София и я използва.
Или използва всички нас.
Трябва да намерим начин да я спасим.
Или да приключим страданието й.
Извинявай, какво? Правилно ли чух?
А, да, вярно. Това е начинът на семейство Майкълсън, нали?
Защо да спасяваме някого, когато можем просто да го убием?
Хей, обичам спорове от насъбран яд колкото всеки друг,
но искате да стоите тук и да мрънкате за липсващата
кост от пръст, или искате да говорим за нещо,
което ни насочва към мястото, където може да са другите кости?
Проучих архивите и имам фамилно име... Дел Робле.
Кръвната линия изчезва преди 10 годни и според
архивите на Локууд,
някой от това семейство е погребан
с една от тези кости.
Къде?
Гробището Блак Клей в Треме.
- София има преднина. - Хей, чакай, чакай, чакай.
Гробището е преместено. Твърде много наводнения.
Телата бяха преместени на две отделни места...
Имащите и Нямащите.
Дел Роблес беше аристокрация.
Това означава, че тяхната крипта е била преместена в гробището св.Ейлби.
Да, звучи забавно, но по пътя,
може ли да ме оставите в спешното отделение? Мерси.
Какво по дяволите е всичко това?
Това е, което ни трябва ако искаме
да спрем Празнината. - Трябва ни Клаус.
- Не, Хейли, трябваш ни само ти.
За какво говориш?
Всичко води до кръвната линия.
Това е единственото нещо, което може да се използва срещу Празнината.
Когато злината й станала твърде голяма,
племената се съюзили, за да я победят.
Старшите в племената успели да я заловят с мистични връзки.
Но дори с всичката тази сила от тях, Инаду била твърде силна.
Смъртта изглеждала като единственото решение.
Четирима от най-силните старейшини
събрали по част от магията си
в мощна брадва.
Когато оръжието било готово...
те разчитали, че майка й,
тази, която й е дала живот,
ще бъде и тази, която й го отнема.
Но преди майка й да я убие,
Инаду направила едно последно заклинание.
Hashi nvgidgia nvsadi.
То черпило сила от самата й смърт.
Проклятие върху всички, които били там онази нощ.
Свързала ги с пълнолунието така,
че един път в месеца те да се превръщат в същите зверове,
които използвали, за да я заловят.
Празнината е създала проклятието на върколака.
Ти носиш белега на Полумесеца.
Тя също.
И нейната майка... Която, веднъж прокълната,
е превърнала в един от първите върколаци.
Другите избягаха,
превръщайки се в други шест върколака, които познаваш днес.
Но твоята кръвна линия започна всичко,
и само тя има сила над Празнината.
Затова тя търси фамилия Лабонер.
Празнината се страхува от теб.
Иска те мъртва.
А ако ти умреш,
има само още един човек с името Лабонер.
Хоуп.
Можеш да предпазиш дъщеря си, Хейли.
Но трябва да ми вярваш.
Ето я гробницата на Дел Робле.
Като се има предвид броя на гробовете, изглежда, че
ще трябва да проверим хиляди кости.
"Сърцата ни винаги ще защитават тази земя."
Мисля, че това е някаква подсказка.
Да се залавяме за работа.
Предците не могат да открият Празнината,
което означава, че тя си е избрала приемник.
Ако можеш да я проследиш, можеш да я хванеш.
Твоята кръв е нейната слабост, така че я използвай.
Когато духът ти е свободен, мога да използвам Клаус,
за да направя заклинание и да я затворя завинаги.
Помни, Хейли, това няма да проработи ако ми нямаш доверие.
Знаете какво да правите.
Марсел.
Оливия Тиера Дел Робле.
Тиера, разбира се, означава земя.
Която сърцата им ще защитават.
Ммм.
Пази се.
Ето я и нашата кост.
Сега ми я дай.
Не мисля така.
Няма да повтарян.
Вече имате една от костите.
По-мъдро ще е да ги държим поотделно,
в ръцете на
съюзник, на когото вярваш.
Така че, ще ти се наложи да ми вярваш,
Илайджа.
Не ми се налага да вярвам на никого.
Внимавай, Илайджа.
Истинската ти същност започва да се показва.
Да. Може да говориш много,
но когато се стигне до това,
винаги ще си бъдеш пример за насилие.
Винаги и завинаги.
Ти и твоето глупаво позиране.
Трябваше да се досетиш.
След всичко, твоята награда вече принадлежи на мен.
София, знам че още си там някъде.
Тя е.
Силна душа, тропаща в умираща обвивка.
Но както всички вас, тя е нищо в сравнение с мен.
За последен път.
Дайте ми това, което търся.
- Защо не дойдеш да си го вземеш? - Така е честно.
Стига да сте готови да умрете.
Сега играта свършва.
Все още не.
Какво направи с Хейли?
Изпратих я да спаси всички ни.
Така ли?
Или това е планът ти за отмъщение?
Да ме държиш тук като пленник?
Не се интересувам от отмъщение.
Аз съм вещица от Ню Орлиънс и ще защитя дома си.
Не само за себе си, но и за дъщеря ти.
- Тогава ме освободи. - Не.
Трябваш ми тук.
Виж, ние имаме същия проблем,
който са имали племената.
След като племето убило Инаду,
духът й станал по-силен.
Тя ги преследвала.
Сините светлини.
Да.
Затова изгорили останките й,
но не всички части можели да бъдат разрушени.
Докато тези части били заедно,
силата й само растяла.
Неразрушимите кости
били раздадени на четири семейства...
като всяко от тях трябвало да пази костите далече една от друга,
за да не се съберат никога вече.
Сега, когато тя е свободна, няма да се спре
до като парчетата не са събрани.
Обратно в затвора,
това я задържа за последната вечност.
Добре.
Затова ти си тук.
Боли, а?
Кръвта ми?
Който ти е казал как да ме унищожиш,
не е споменал едно нещо.
За да ме хванеш, се изисква освобождаване на сила.
Такава, която се освобождава
когато жертваш живота на безсмъртен.
Значи, канализираш силата ми
и затваряш Празнината.
И колко дълго, по-точно, ще играя ролята на източник?
Все още не схващаш, нали, Клаус?
Не си източник.
Ти си жертва.
Кажи ми,
кой от вас ще умре,
за да ме спрете?
Никой няма да умира днес.
Тогава, предполагам, че приключихме тук.
Добре ли си?
Мисля, че някой ще умре.
Давина държи Клаус.
Чакай... Давина?
Предците имат нужда от
жертва, за да затворят Празнината за винаги.
Давина няма да се пололебае.
Трябва да кажа
сладко е да си мислиш, че можеш
да ме убиеш, но ти липсват средства, миличка.
Празнината създаде средствата.
Бодли от роза пораснаха от кръвта на Марсел.
Това е всичко, което ми трябва.
И вече изпратих момичетата да вземат от тях.
Когато се върнат
времето ти е изтекло.
Значи за да затвориш Празнината трябва да ме убиеш?
Удобно, нали?
Аз помогнах да се прекъсне връзката с Предците.
което доведе до бягството на Празнината
Ако трябва да виниш някого,
обвини мен, не ми пука.
Ще умреш в бавна, болезнена смърт.
Съжалявам,
но най-доброто, което мога да направя е да го направя малко по-лесно за теб.
Давина...
Давина, недей.
По-добре изчакай тук.
Тя все още вини семейство Майкълсън за това, което се случи.
Само ще го направиш по-зле.
Давина.
Не се опитвай да ме спреш, Марсел.
Ако не убия Клаус, ако не унищожа Празнината,
тя ще дойде за всички вас.
Ще изгори целия град.
Давина, моля те.
Д, трябва да има друг начин.
Не.
Само чаках оръжието,
но след като ти си тук...
Съжалявам.
- Но трябва да го убиеш. - Не, Давина.
Той е живял 10 живота, това е повече от достатъчно.
Не. Той е бащата на Хоуп.
Тя ще има теб.
Но ако не спрем Празнината,
Хоуп ще умре.
Можеш да я спасиш, Марсел.
- И всички в Ню Орлиънс. - Спри.
Това е заради неразбиранията ти с мен.
Това няма нищо общо с теб.
Става въпрос за жертва.
Една смърт в името на по-доброто.
Тогава вземи мен.
- Илайджа, не. - Не.
Ако наистина няма друг начин...
тогава да приключим с това сега.
Не. Не.
Не, никой няма да умира днес.
Тогава ще го направя сама.
Не! Давина!
Давина!
- Давина, моля те... - Няма нужда да го правиш.
Съжалявам, това е единственият начин.
Не!
Ти обеща да помогнеш, но не ни помагаш.
Нараняваш ни,
а аз няма да ти го позволя.
Татко каза, че изучаваш тези неща.
Да, точно така.
Има много невероятни неща по света, които да изучаваш.
И някои от тях са дори неща, които не искат да те наранят.
Какво имаш?
Тези са за спокойствие.
А това е за тишина.
Ще поддържат цветята в разцвет.
Сама ли научи всичко това?
Ами, прочетох го в една от книгите на леля Фрея.
Тя ми помага да се науча,
но някои неща разбрах сама.
Мм.
Ами... това е много впечатляващо.
Тя е впечатляваща млада дама.
Беше ми приятно да се запознаем,
най-малка Майкълсън.
Ще се виждаме.
Тези за мен ли са?
След това, което направи днес,
Баща ти въздейства на целия магазин за сладки "Магнолия"
Татко изглежда тъжен.
Мисля, че искаше да бъде този, който да помогне днес.
Но и двамата се съгласихме с едно нещо:
ти беше много много смела.
Мислех, за това какво би направила ти.
Точно както казваш: "Ако сме заедно
нищо не може да ни нарани."
Винаги и завинаги.
Предполагам, че ти дължа благодарности.
Да стоиш далеч от Вирджиния
са всичките благодарности, които искам.
Може би трябва да откажем
От един баща към друг -
Няма да можете
да държите Хоуп заключена още дълго.
Предполагам знаеш, че
Керълайн и аз построихме училище.
Место за деца
със свръхнормални наклони, като Хоуп.
Нашите момичета са там.
Учат се да използват силите си за добро...
и да приемат кои са, без да се страхуват.
Хоуп винаги ще е добре дошла там.
Предай поздравите ми на Мистик Фолс.
Какво си мислеше?
Не можеш да ми обещаеш бъдеще
и след това да предложиш да умреш.
Оцеляването изисква жертви.
Винаги има друг начин, Илайджа.
Нямаше време за друг начин.
Хоуп току-що се събра със семейството си
и тя има нужда от теб.
Хоуп се нуждае от баща си.
Аз се нуждая от теб.
Обичам те.
Но трябва да намерим начин да се бием, да победим,
и все още да имаме нещо, което бих могла да нарека добър живот.
Ребека ме попита
дали има място, където мога да отида и да съм щастлив.
Да започна отначало.
Маноск.
Това е едно...
прекрасно селце в Южна Франция,...
в околностите.
И когато приключим с това...
а ние наистина ще приключим с това...
Ще те заведа там.
И...
обещавам ти...
Ще го направя правилно.
Тогава започни като дадеш това на Марсел.
Ди, съжалявам.
Когато те загубих, светът ми се срина,
и преминах през всички етапи.
Преминах през цялата ми ядостна спирала.
Изкарах си го на Клаус, Илайджа,
и заслужиха това, което получиха.
Но,
сега всичко това е казано и направено,
и...и теб все още те няма,
единственото...
единственото нещо, което ме държи под контрол
е код, който имах,
когато бях дете.
Порасвайки, видях от първа ръка какво става без един.
Може да мислиш, че те предадох.
Но аз знам, че има друг начин.
Вярвам в това.
Дори сега.
Просто се надявам, че ти все още вярваш в мен.
Готов ли си да умреш, Илайджа?
Защото аз съм напълно готова да живея.
Synced by VitoSilans Translated by MUKINE