Ник?
Ще го видиш скоро.
Колко още?
Ние сме на около 20 минути.
Да се издигнем малко.
Ако сме по-нависоко, ще ни разтърси,
но ти решаваш.
Орел 1 вика базата.
На 20 минути сме. Минаваме в режим радио мълчание.Край.
Чарли, движи се по каньона, малко по на юг.
Знам пътя към дома, Джейк.
-Искам да ... - (звук от счупено стъкло).
-Обстрелват ни! -Знам, знам.
Измъкваме се.Дръж се.
-Орел 1 вика базата. Удариха ни. - (звук от счупено стъкло).
- (тежко дишане).
Джейк:Травис?
-Травис. -Помогни ми.
Травис, ранен ли си?
- (сигнал за авария). -Хидравликата отказва!
Алиша:Травис!
Травис, какво правиш?
Помогни ми, помогни ми.
Травис, в шок си!
Просто си остани на мястото!
Спри! Травис!
Джейк!
Върви на мястото си!
Травис, остани на мястото си!
(синалът продължава)
Али...Не!Алиша!
-(издиша) -Травис!
(Джейк)Хей, няма го! Няма го вече, няма го.
Добре, чака ни твърдо кацане.
Дръжте се.
(закопчаване на предпазни колани)
(ръмжене на зомбита)
(викове)
(реч на испански)
-
Por favor, señora.
-
No, señor, no. Por favor.
No, señor. Hey, hey, hey!
Hey! Hector!
-
(още испанска реч)
-(стонове) -(викове от тълпата)
(още испанска реч)
-
(испанска реч)
(тежко дишане)
-
Señora...
-
(испанска реч)
И не е зле да ми осигурите по-добри условия.
Gracias. Gracias.
Пак ще си говорим с теб.
Трябва да ми благодариш, че ви спасих.
De nada, глупако.
Чакахме твърде дълго.
Времето ще е така още няколко часа.
Трябва да побързаме.
Не виждам как ще стане при нейното състояние.
Добре.
Добре, Луси, ще те измъкнем.
Хей.
На Лусиана няма да й стане по-добре.
Този, който стреля по нас, може още да е наоколо.
Защо го правят?
-Защо някой въобще би го направил? -Може би няма особена причина.
Може някой да си играе, но не можем да знаем, така че трябва да тръгваме.
Трябва да знаеш, че постъпи правилно, Алиша.
Мислиш ли, че Травис е някъде там?
-Че ... -Не.
-Може би ... -Не.
Никой не може да оживее при такова падане.
Знам, но ...
Няма го вече.
Трябва да тръгваме. Останките привличат внимание.
Познавам тези планини. Мога да не отведа до дома.
Травис би го искал.
Не знаеш какво би искал той.
(хеви метъл музика по радиото)
(изключва радиото)
(тракане)
Джо.
Човече, кого ядоса, та си отново на пост?
Баща ти иска да говори с теб.
Той говори ли вече с Джейк?
Джейк не е тук.
Това е проблемът. Не е тук, откакто тръгна.
Закъснява.
Добре, слизайте.
-Слизайте от колите. -Какво?
Слизайте и чакайте навън.
Хайде, излизайте.
-Джо, наблюдавай ги. -(запалва двигател)
-Затвори. -(скърцане на врата)
(кучешки лай в далечината)
(въздишка)
Няма ги тук.
Нека просто да се върнем и да ги намерим.
Къде да се върнем?
Не знаем къде са.
Не знаеш къде отиваш.
По-добре от тъпото чакане.
Не, не е.
Ако тръгнем, ще се загубим.
Ако се появят, какво ще стане?
Ще трябва да ни търсят ли?
Необмислената ти реакция може да ни струва живота.
Добре.
А ако не се появят?
А? Ако сме само ние двамата?
Какво правим тогава?
Прегърни майка си.
Просто го направи. Направи го.
Къде го взе?
Спирката за почивка снощи.
Джапката на камиона с гориво.
Трябва да се съберем отново, да вземем каквото ни трябва.
Да спрем всеки,който се изпречи на пътя ни.
Ох...
(стонове)
Ох...
(смях)
Ах.
-
(смях) - Gracias.
Muy bien.
Стренд.
-
(хлипове)
-
Доктор Стренд?
Аха...
-
Може би трябва да оставим природата да си свърши работата.
Ако бебето не се е обърнало, умират и то, и майката.
-Как можеш да прецениш? -Трябва да бръкнеш.
Не, това няма да стане.
-
Хей, хей!
-
(разговор на испански)
-
(пъшкане)
На входа има въоръжен патрул.
По високите части има наблюдатели,
но повечето са цивилни.
Добре, ние не сме цивилни, нали?
Нямаме нужда то това място и тези хора.
Ник, трябва ни някой, който да се погрижи за приятелката ти.
Виж, не можем днес да делим един покрив
с хората, които се опитаха да ни убият вчера.
Не се опитаха да ни убият. Не ги познаваме.
-Господи! -Ник, не е задължително да харесваш
това, което ти е нужно да оцелееш.
Използвай го. Обърни го в своя полза.
Добре, ще ги използваме, за да лекуват Лусиана.
Използваме ги и си тръгваме.
Не искаш да остана тук повече от необходимото, вярвай ми.
-Ник ... -Не знам на какво съм способен.
Госпожо?
Кафе?
Да.
Благодаря.
С малко сметана и захар.
Надявам се, че го харесвате така.
Точно сега го предпочитам
черно, студено и твърде слабо, за да се съпротивлява.
Чух, че съпругът Ви е бил в хеликоптера.
И дъщеря ми.
О.
Е ...
понякога пилотът каца заради времето.
Вчера беше ясно.
Да, така беше.
Венера гореше като факла в небето цяла нощ.
Звездите ли наблюдавахте?
Безсънието си има някои предимства.
Госпожо, аз...
Трябва да Ви попитам ...
Мадисон...
Кларк.
Мис Кларк.
Мислите ли, че съпругът Ви може да е отклонил машината?
Имате предвид отвличане?
Дъщеря ми е с него.
Би направил всичко, за да я защити.
Добре.
Това е всичко, което исках да знам.
Къде би отишъл?
Трябваше да попитам.
Защо?
Защото будувах цяла нощ.
Синът ми и кръщелницата ми са на този хеликоптер.
А аз забих лъжица в окото на другия Ви син.
Предполагам, че е извадил късмет, че не е била вилица.
Това синът Ви ли е?
Да.
Ник.
Добре дошъл, Ник.
Джоузеф, портата.
Добре дошли в Ранчо "Счупената челюст".
Не е е безопасно.
Точно сега сме просто две семейства,
членове на които ги няма.
Не вярвам на тези хора.
Няма нужда да им вярваш. Вярвай на мен.
(въздишка)
Хората купуваха тук, преди да настъпи края на света.
Подготвяха се за падането на демократичния режим.
Залагаха на това,
но възкресението на мъртвите наистина ни изненада.
-Изглежда, че се справяте. -Да
В общи линии сме самодостатъчни.
Да и отлично въоръжени.
Да. Какъв е смисълът да раполагаш с всичи тези ресурси,
ако не можеш да ги защитиш?
Самозащитата е от основно значение.
С това ли беше зает Трой на границата?
Самозащита?
Трой набавяше гориво,
защитаваше хората си.
Чух неговата версия.
Искате ли да чуете нашата?
Ние ... градиме нова нация.
Не е съвършена.
Има много недостатъци.
Ще реша по въпроса с границата, когато Джейк се върне.
Дотогава това остава най-безопасното място за живеене
в този полудял свят.
Повечето хора биха били дяволски благодарни да са тук.
Надявах се, че това важи и за вас.
Заблуждавал ли съм се?
Не е кой знае какво, но е чисто.
Тоалетните и душовете са отзад.
Изтупайте дющеците и
пометете пода за скорпиони и други гадини.
Благодаря.
Не започвай.
-Благодариш му? -говори по-тихо.
Синът му е убиец!
Ник!
Искаш да воюваме с тях ли?
С всички тях? Искаш ли да започнеш такава война?
Тогава ще има убийства.
(въздишка)
Знаеш ли? Аз съм проблемът.
Аз заведох Луси и нейните хора на онова място,
а вие дойдохте да ме търсите.
-Не си виновен, сине. -Но трябва да направя нещо.
(въздишка)
Не, не трябва.
Не знам каква ще е стратегията ни,
но точно сега, ще прегътнем всичко,
ще се усмихваме и ще чакаме подходящ момент.
Това е всичко, което можем да направим.
Искаш да спасиш Лусиана.
Искам да спася всички ни и ще го направя,
но трябва да ми помогнеш.
Ще видя колко от тези задници точат ножовете си.
Ето.
(неясен шепот)
(въздишка)
Ти ще дежуриш първа.
Това е късо дежурство. Няма да успееш да поспиш.
Ще се наспя.
Наблюдавай падината на запад от пътя.
Знам, Джейк. Знам.
Хай, свирни, ако...
(подсвирва)
(въздишка)
Връщаме се.
Явно да.
Какво ще се случи с Лусиана, когато се върнем в ранчото ви?
Тревожиш се за брат ми.
Нещата, които стори с нейните хора,
Нещата,които почти стори с моите.
Когато се върнем, ще е различно.
Когато е наблизо, го наблюдаваме.
Мога да го контролирам.
Колко време продължава това.
От малък е така.
Баща ми... майката на Трой го накара да напусне училището.
Възложи му управлението на ранчото.
Това е много земя.
Е, позволяваш много на хората,които обичаш.
Позволявах много на брат ми,
докато не разбрах, че това ще го убие.
Майка ми позволяваше много, сякаш бедите на Ник й даваха цел в живота.
Поне като се върнем, твоят брат ще се радва да те види.
Моят?
(свирене в далечината)
Какво е това?
Знаеш ли как да го използваш?
(звук от оръжие)
-Така се зарежда. -Да, знам.
-Аз... -Готов е за стрелба.
Няма значение какво се случва, стой тихо, докато се върна.
Ако не се върна, следвай главния път.
До обяд ще сте в ранчото.
(шум от счупен клон)
(пъхтене)
(слабо ръмжене)
(ръмжене)
(шум от пушка)
(викове)
(изстрел)
(ръмжене)
(още ръмжене)
(изстрел)
(Джейк диша тежко)
Дай ми оръжието.
Връщай се обратно.
Бързо.
Моля те.
Трябва да се погрижа за тях, докато не са дошли още.
(изстрел в далечината)
Поздравления...
докторе.
Майката иска да кръсти детето на теб.
Такъв ни е обичаят.
Беше прав. Успокои хората.
Но сега твоята лъжа стана наша лъжа.
Ако те разкрият, ще се обърнат срещу нас.
Трябва да си вървиш.
Надявах се на малко повече време.
Не. Сега.
(въздишка)
Добре.
Кола?
Нямаме излишни.
Ще движиш пеша.
Имаш още един пациент.
Да не насилваме късмета, Хектор.
Тя е нещастна жена, която не излиза от стаята си.
Загубила е разсъдъка си.
Отказва да яде.
Тъжно е.
-(звук от ключалката) -Убеди я да се нахрани.
-Ако умре, ще се превърне.
Ехо?
(издиша)
-Донесох храна. -(жужене на мухи)
Какво правите тук?
Госпожо Стоу, изпратиха ме да Ви лекувам.
-Вие не сте лекар. -Да, така е.
Но събрах малко опит, докато се лекувах сам.
Съжалявам.
Аз ви го причиних.
Не бяхте на себе си от мъка.
Загубих всичко.
Всякаква надежда.
Трябва да проветрите малко тук.
За начало.
(пъхтене)
Боже. (удря по стъклото)
Същото си мислех и аз.
Загубил съм надежда.
На мога да остана тук, но няма къде да отида.
(пъхтене)
И нищо, с което да стигна до там.
(удря по стъклото, въздиша)
О.
(въздиша)
Благодаря.
(въздиша)
-(шум от вълни) -(въздиша)
Благодаря.
Вие сте ангел.
Без надежда, без бъдеще.
И тогава снощи
доведоха едно момиче, което раждаше.
Изродих бебето.
(смее се)
Беше наистина страшно.
И при все това, когато държах бебето, почувствах ...
че ако това дете оживее, това ще е ново поколение.
Нова поколение ...
което може да ни даде надежда.
Къде бихте отишли, ако трябва да напуснете това място?
Имам нещо предвид.
Трябваше да е сватбен подарък.
Вземи.
Това е най-малкото, което мога да предложа за стореното от мен.
Благодаря, Айлин.
Не, аз трябва да Ви благодаря.
Освбодихте момичето ми.
Но няма да има нови поколения.
Съжалявам.
Лусиана е в безсъзнание.
Не мога да я събудя.
Аз ще я нося.
(шум от пушка)
Ще сме в ранчото до няколко часа.
Светът е ужасен, нали?
Ще ти помогна да я носиш.
Ще стигнем по-бързо.
(бял шум по радиото)
Само още няколко стъпки. Не се предавай.
(мъже си говорят) -Остани будна, остани будна. Отворете.
-Всичко е наред. -Помогни им.
-Пази си главата. -Добре.
Пуснете ме вътре. Пуснете ме.
-Мамо.. -Къде е той?
-Къде е Травис?
-Къде е? -Той ..
Не е ...
Не.
-Не. -Съжалявам.
Луси.
Хей. Ник е.
Свълиха ни, преди да стигнем до ранчото.
-Кой? -Не знам.
Къде е Шарлин?
Мъртъвците я хванаха по пътя.
Хей, Ник е.
-Луси... -Не съм сигурен, че те чува.
Какво ... какво искаш да кажеш.
Иска да каже, че няма да се оправи.
Помогнете й.
Не. Ако я отнесем в диспансера, може да се превърне.
Против правилата е.
-Ти си виновен. Ти я простреля. -Защитавах хората си.
Пак бих го направил.
Знам какво да направим.
-Не,не,не. -Така трябва да бъде.
-Не. Недей. -Махни се от пътя.
Дръпни се.
(диша тежко)
(шум от оръжие)
Аз ще го направя.
Имам право.
Добре. Добре.
(дишане на пресекулки)
Хей, хей.
Не.
Пуснете я.
Ник.
Казах да я пуснете.
Ник,тук не постъпваме така.
Ник.
Не и този път.
Слушай майка си.
Хайде.
Спокойно, Ник. Ник, успокой се.
Хайде.
Хайде ...
Хайде дай ми пистолета, синко.
Не може да я оставите да умре.
Ако има пулс, ще я пуснем,
но трябва да ми дадеш пистолета.
Послушай го, Ник.
Дай му пистолета.
(звук от оръжие)
Отнесете я в диспансера.
Да,сър.
Обезопасете я, преди да я лекувате.
Добре, стига толкова вълнения.
Представлението свърши.
Върнете се към работата си.
Влез да те погледнат.
-Мамо, искам да остана с теб. -Не. Ще те намеря.
-Мамо. -Моля те, върви.
Върви.
(тих плач)
(кашлица)
(плач)
О, Боже ..
(подсмърчане)
(стонове)
Гледай къде стъпваш. Не съм добре.
Знам.
Когато първата ми жена ме заряза,
се хранех основно с уиски и кола.
(стонове)
Много тежки сутрини.
Ако вярвах в Бог,
в когото не вярвам ...
Бих попитала дали това не е вселенска шега.
Децата ми са с мен,
но Травис ...
Защо си тук. Да ме утешиш или ...?
Не съвсем.
Дойдох тук по друг въпрос,
но, да.
Когато човек преживее такава загуба...
понякога взема нещата в свои ръце.
Отнема живота си,
което в тези нови времена ...
води до серия проблеми.
(стонове)
Част от работата ми е
да се уверя, че не представляваш опасност
за себе си или за някой друг.
Мисля, че е рано да се каже, а ти?
Защо искаше да ме видиш?
Изглежда, че ни се губи една Берета
от камиона за гориво.
Помсилих, че може би си я взела ...
може би ще искаш да се разпишеш за нея.
Такива са правилата в лагера.
Винаги съм считал, че този модел е
за жени.
Аз ...
Съжалявам за загубата ти, Мадисон.
Наистина.
(въздиша)
Е, той е добър човек. Беше добър човек.
-(въздиша) -Сигурен съм, че е бил,
за да е с жена като теб.
(плачейки)
Има ли нужда от белезници?
Просто за всеки случай.
Благодаря ти,че я доведе.
Алиша?
Да?
Добре ли си?
(Алиша плаче)
(подрънкват ключове)
(чува се аларма на кола)
(смях)Охо.
Моят стил и моят цвят.
(звук от запален двигател)
(отваря се врата)
Мамо?
Затвори вратата.
Добре съм, добре съм.
Попита ме дали имам план, Ник.
Мамо, това беше преди.
-Нямаме ... -Въпросът ти беше правилен.
Ще останем тук.
Какво?
Ще превърнем това място в наш дом
дори ако трябва да го превземем.
Мамо ...
това е лудост.
Не, това е съдба.
Страдахме, за да стигнем дотук.
Травис загина по пътя.
Трябва да приемем съдбата си.
Трябва да бъдем по-силни.
Разкажи ми какво се случи.
Разкажи ми всичко.
Synced & corrected by PopcornAWH - www.addic7ed.com -