Досега в "Тъмна материя"...
Защо разпитвате моя андроид?
Донесох я, защото тя е специална, също като нас.
Тя е помощен модел ниво 3,
произведена преди емоционалните емулатори да станат стандарт.
Някой те направи специална.
Как е Сара?
Когато съм с нея, тя изглежда наистина щастлива.
Чудех се дали... Кога ще дойдеш.
Съжелявам, трябваше да дойда по-рано.
Просто имах нужда от време, за да осмисля със ситуацията
Ти си самотна.
- Имаш приятели роботи. - Те са повече познати,
с изключение на Виктор. -Техният лидер?
- Той е твой приятел? - Обичам го.
Защо не ни каза това по-рано?
Исках,
но те ми се довериха с тяхната тайна
и не видях вреда в това да я пазя.
Значи те ти дадоха ъпгрейда?
-Да. - Твоите приятели роботи?
Да.
И не си се свързвала с тях от тогава?
Дадох комуникационния ни канал на Виктор
преди да тръгнем от Джана-12.
Честно казано се надявах да се чуя с него по-рано.
Мислих, че имаме връзка.
Добре, какво каза?
С какъв проблем са се сблъскали?
Бързаше и не беше подробен.
Просто каза, че са в опасност,
и че се нуждаят от транспорт.
Андроид...
Радвам се да те видя.
- Това са моите приятели. - Благодаря ви, че дойдохте.
- Какво става? - Имахме...
злочest инцидент.
Много злочeст.
- Synced and corrected by VitoSilans & Maggie -- www.Addic7ed.com --
- Кой е той? - Бившият ми собственик.
- Как те намери? - Не знам.
Минаха месеци, откакто избягах от Драко-7.
А това е далеч оттук.
Какво стана?
Забеляза ме в пазара на мецанина
и ме последва тук.
- Сан? - Това не е името ми.
Какво сторихте с андроида ми?
Тя не е твоят андроид.
Тя не ти принадлежи вече.
Друг път не ми. Сан, идваш с мен.
Казвам се Аня.
Ще се свържа с властите.
Моля... нека поговорим за това.
Внасянето на оръжие в станцията
е нарушение на галактическия устав.
Както и кражбата на андроиди.
Не, не откраднахме Аня.
Тя дойде по свободна воля.
Свободна воля?
Тя е машина.
Не!
Рано или късно някой ще дойде да го потърси.
Не можеш да останеш тук.
Могат да дойдат с нас.
Знам, че това ни поставя в риск. Не искам много.
Надявам се, да размислиш и да им помогнем
Да, добре.
Да те махнем оттук.
Седмица след кацането на Джана-12
нейният собственик с появява
и те си мислят, че е съвпадение.
Мисля, че Виктор се досеща.
Аня е била проследена дотук.
Което означава, че докато тя е на борда на този кораб,
- ние можем да бъдем проследени. - Тогава какво да правим?
- Да ги изоставим? - Те са просто машини.
- Като нашия андроид? - Недей.
Не ме карай да го казвам.
Ще ти се наложи.
Нашият андроид е различен.
Да, тя е различна.
Виж, искаше да им помогнем, направихме го.
Свалихме ги на онази станция.
Сега, колкото по-дълго останат на нашия кораб,
толково повече сме в опасност.
Добре, ще накарам андроида да сканира Аня,
да се увери, че не излъчва местоположението ни.
И Руак.
Виктор...
Здрасти Руак.
Ние сме в безопасност, на кораб далеч от Джана-12.
Беше грешка.
Това беше грешка!
Кое?
Незнам.
Той е объркан...
уплашен.
От какво?
Смъртта.
Казах ти, когато се запознахме
имахме грешка в програмирането.
Поне така хората го виждаха.
Инстинк за самосъхранение.
Точно така.
Да искаш да живееш и да се страхуваш да умреш
не е задължително еднакво.
Ако имаше ъпгрейда, който ти дадох
щеше да разбереш.
Беше компроментиран.
Това е заместваща версия
нова и подобрена.
За да защитя екипажа си, мисля, че е най-добре
да не се отдалечавам от заводските настройки.
Андроид, ти беше програмирана различно
много преди да ти дам първия ъпгрейд.
Как се справя?
По-добре е
но може да има нервни увреждания.
Може и да са необратими.
Извинявам се, но той не е единствения
когото трябва да проверите. - Да, вече обсъдихме
вероятността Аня да предава несъзнателно
насочващ сигнал.
Ще го локализирам и ще го премахна.
И ще задам курс към близката станция,
защото ни трябва специално обурудване за операцията.
Добре, когато това стане...
Не искаме да ви създаваме повече неудобства
Когато локатора на Аня бъде изкючен
ще може да зададем курс към крайната дестинация,
неизвестен свят в сектора Антара.
Какво има там?
Нашият създател.
Какво гледаме?
Изключително сложен шифър.
Трябва много напреднал разум
за да го разпознае
и приблизително 87 560 часа
за изчисление, за да се декодира.
10 години...
Приблизително. - И още...
има противоречиви аспекти на пъзела,
за които ще трябва по-интуитивен подход.
Значи някой с андроидна логика
и емоционални чувства би могъл да го реши по-бързо?
За около месец.
Казваш, че пъзела е специално разработен
за андроид с ъпгрейд? - Да
Всъщност, шифърът е вграден в кода.
Създателя на ъпгрейда ни е оставил съобщение.
Напрежението ме убива. Какво пише?
Това са координати
и една дума.
Светилище? - Да.
Очевидно, сходството в кодирането,
им дават убеждението,
че който им е дал ъпгрейда е техния създател.
Роботски Бог.
Можеш ли да повярваш?
Буквално ще се срещнат със създателя си.
Няма значение.
Доколкото знам, след по-малко от ден,
ще спрат кораба. - Защо ги мразиш толкова много?
Не ги мразя.
Просто не им вярвам.
Опасни са. - Защо?
Защото искат да живеят? - Те не са живи, Сара.
Съжалявам, аз...
Виж, до колкото се сещам,
ви трябваше доста време, за да ме приемете,
а виж ни сега, нали?
Да.
Знам, просто...
Не мога да го обясня.
Просто имам странно усещане за тях.
Ето.
Около два микрометра над невралното й ядро.
Можеш ли да повярваш? - Не.
Дори да я изключим, няма да спрем предавателя
да повтаря субпространствените сигнали.
Добре, какви други вариянти имаме?
Тук нямаме други,
но вероятно, когато достигнем дестинацията си...
Не, не можем да го направим.
Не можем да заведем Аня до сектор Антара
докато излъчва сигнала.
А къде ще отидем?
Навън има други като нас.
Можеш да дойдеш с нас.
Мястото ми е тук.
Мислиш, че човешкия екипаж на кораба
ще те приеме каквато си?
Каква съм? Бих искала да си спомня.
Рестарта напълно изтри паметта ми.
Андроид, може ли да пробвам нещо?
Добре.
Недей.
Невронната й връзка е голямо предимство.
Позволява й пълен контрол над кораба,
щитове, навигация, оръжия...
Казах, не!
Защо?
Защото няма да предам контрола на моя кораб
на дяволската машина,
със сигурност не на тази, на която която искаш.
Защо, не ми ли вярваш?
Не те харесвам, не те уважавам,
и въобще не ти вярвам.
Да. - Това ще отнеме време.
Искам да напуснеш кораба.
Не съм готова да си тръгна.
Не, нямаш място тук, кучко.
Опаковай си нещата и се приготви
да разкараш задника си от тук на следващата станция.
Вземам командването на кораба.
Мхм. - Андроида остава.
Имаш ли възражения?
С теб съм.
Това са Галактическите Власти.
Възможно е да са патрулирали в тази област
и да са били насочени от някого в станцията.
Всъщност не вярваш в това, нали?
Виж колко бързо ни откриха.
Според теб, как?
Преценили са обстоятелствата от последния ни скок
и са предположили, че ще излезем от светлинна около най-близката станция
И са предположили правилно.
И те са ни преследвали от момента, в който напуснахме Джена-12.
Това означава, че те преследват тези андроиди
от доста време преди ние да се появим.
В какво се завлякохме?
Добре, спокойно.
Не могат да ни проследят, докато сме в светлинна.
Все още имаме време да помислим.
Какво имаме да мислим?
Нямаме варианти. Не могат да останат на кораба.
-Трябва ми помощ на ниво C.
Пета? Какво има?
Аня..Има нужда от помощ.
Тръгваме.
Докато съм на този кораб, всички сте в опасност.
-Това е единствения начин. -Не!
Не, Не е единствения начин. Ще измислим нещо.
Не искаш да го правиш.
Не искаш да умреш.
Не искам..
Но заради мен, някой вече е умря.
Руак беше тежко повреден,
а сега излагам животите ви на риск.
-Аня, моля те! -Съжалявам.
Добре, готово. Изхвърлихме тялото във вакуума.
Проблемите ни са решени, нали?
Не ме зяпай така.
Исках да слезе от кораба, не да се изпържи.
Вече сканирахме Виктор и Руак.
Чисти са.
Вече няма опасност да ни проследяват..
Можем да продължим курса си.
Пак ще попитам..
в какво се набутахме?
Фактът, че властите вече ги преследваха..
значи, че има още като Виктор..
и неговите приятели правят нещо.
Може би просто искат да оцелеят.
А те са подготвени да направят всичко при необходимост.
Да попитаме онзи, който умря на Джена-12.
Руак..
Как се чувстваш?
Невралната ми матрица не функционира оптимално.
Вътрешното сканиране откри значителни щети
върху нервното ми ядро.
Препоръчвам изключване и рециклиране.
Руак, няма да те оставим.
Нелогично.
Не подлежа на поправка.
Препоръчвам изключване.
Сбогом.
Няма го.
Съжалявам.
Беше добър приятел..
Ще ми липсва.
Сигурна ли си, че не искаш да дойдеш с мен?
-Не мога. -Защо?
Не дължиш нищо на тези хора.
-Те са ми приятели. -Те изтриха твоята памет.
-Било е инцидент. -Сигурна ли си?
Или просто не са искали да помниш нещо?
По-рано, отключих един от спомените ти.
Точно каквото си видяла..
Ако искаш мога да го направя пак.
Те са разпръснати и скрити,
но спомените ти са все още там.
Покажи ми още един, моля.
Будна е.
Не, тя е онлайн..
но спи докато процесът не се завърши.
Тоест тя работи?
Нановирусът, който вмъкнах..
активира всичките й подпрограми.
Би трябвало да видим резултат след около час.
Благодаря ти.
Не те исках на кораба.
Всъщност, сега бих признала, че бях ..
Супер кучка?
Добре, да приемем, че е така..
Но искам да знаеш, че това значи много за мен.
Благодаря.
Може ли да й затворя очите?
Този празен поглед ме кара да се чувствам зле.
-Тя е машина. -Не.
Не, тя не е.
Мястото е изоставено.
Не може да бъде.
Орбиталния скенер показва, че няма следи от живот.
Скенерът показва, че е изоставена отдавна.
Казвам ви..
Какво..
Посетител разпознат.
Здравей, Ребека.
Добре дошла отново.
Здравей, Суки. Радвам се да те видя отново работещ.
Кой си ти?
Аз съм Чейс. Защитникът. Познаваш ме.
Не те познавам.
Загубихме спомените си.
Не помним нито теб, нито товя място.
Тук сме да видим Създателят.
Тук ли е?
-Коя е тя? -Това е Доктор Ирина Шоу..
деятел в областта на невро роботиката..
Също така изобретател на модерният андроид.
Какво е общото между нас?
Дуърф Стар Технолоджи.
Наели са Доктор Шоу да работи върху секретен проект.
създаването на нов етап от човешката еволюция.
Подобрен био-синтетичен организъм.
Ти.
Тя е помогнала в първата фаза на твоята разработка..
твоите гени, твоето събуждане.
За разлика от другата част от екипа..
Тя те приела като нещо повече от просто собственост на компанията.
Тя видяла човечността в теб.
И се опита да я достигне,
но когато нейните началници разбрали..
Тя била премахната от проекта.
Но доста помогнахте да осмисли живота си..
и когато разбрала,
че е невъзможно да продължи..
Ти е помогнала да избягаш..
Чрез бърникане в протоколите за сигурност на компанията.
Скитайки се из града,
ти я проследи.
Знаейки, че апартаментът й не е безопасен, тя те донесе тук..
на това място.
Доста далеч от правомощията на Дуърф.
И тогава започна новият си проек.
Имаш предвид нас?
Тя си беше изградила репутация
в областта на роботиката,
но опитът който придоби от твоето създаване..
Промени мнението й за андроидите.
Тя искаше да промени хората..
Това, което виждаше беше голяма несправедливост.
Човешкият вид беше дал на андроидите
интелект, самосъзнание .. дори емоции,
но не и способността сами да определят съдбата си.
Говориш за свободната воля.
Виждаш ли.. Ти си вдъхновение.
Искаше да направи всички андроиди да бъдат като теб..
И го направи.
Слагайки вирусни пакети в случайни неврални подобрения.
И тогава тя направи още подобрения..
за да ни помогне да се скрием от властите
Тя ни подхранваше,
защитаваше ни.
И докато вашата връзка процъфтяваше..
се създаде нашето семейство.
Бях създаден заедно с останалите.
Чакай малко,
как така нашата връзка?
Е, това е малко неудобно.
Тя продължи да работи за каузата..
докато не се срина.
Скенерите откриха нелечим мозъчен тумор.
Нямаше какво да направим.
Но ти отказваше да приемеш неизбежното.
И когато дойде време да се сбогувате..
Ти я постави в стазис.
Ти остана и скърбя.
А останалите, вероятно водени от новите си програми,
в крайна сметка търсеха свободата си..
докато не останахме само ние.
Осъзнах, че единствения начин да ти помогнем да продължиш
е да ти дадем малка част от нея..
Част, която да ти помогне да намериш правилния път за себе си.
За всички останали, изглежда като
обикновен помощен модел ниво 3..
но за теб и само за теб
е много по-ценен.
Но ако нямаш спомен за това..
-Какво те върна тук? -Съобщението във ъпдейта.
Убежището.
Да, това беше нейна идея,
безопасно място за андроидите..
далеч от правомощията на хората потисници.
Е, къде са всички?
Те идват и си тръгват.
Желанието за свобода е по-силно от заплахите на човечеството.
В резултат на това, съоръжението се превърна в..
станция убежище..
поне засега.
Добре дошли сте да останете колкото желаете.
Всички от вас.
Втора?
Съжалявам, аз .. Аз се чудех..
Чудех се.. Няма ли нещо, което да опитаме?
Не трябва ли да проверите дали сте съвместими?
Моите нанити са способни да избегнат
всякакви потенциални усложнения.
Ако не греша, включително и туморът.
Така.
Мога да ви предложа обиколка на съоръжението,
докато аз следя как се справя.
Бих искала да се върна на Раза.
Времето ми би било по-добре прекарано, ако правя поправки по кораба,
отколкото, ако седя тук чакайки.
Това е възможност да срещнеш създателя си.
Сбогом, Виктор.
По-добре отиди с нея.
Добре.
-Добре ли си? -Разбира се.
Защо питаш?
Просто, защото..
изглеждаше малко запалена
да видиш съоръжението в началото.
-Това беше преди. -Преди Доктор Шоу?
Не знам как да го опиша с думи.
Нейното съществуване донякъде ме намалява.
Не.
Аз съм по-слаба версия на някой друг.
-разреден несъвършен факсилимей. -Грешиш.
Да не бъдеш перфектен не е лошо.
Как може да е нещо различно от негативно?
Добре, гледай на тях като малко по-несъвършени версии
и по-уникални версии.
-Версии? -Да.
Имам предвид, че това изгражда личността ти.
Никой не е перфектен.
Имам предвид.. Виж мен.
Това е много добър момент.
Не, изобщо не е добър момент.
Както и да е..
Ти си повече от просто програмиран отговор.
Ти си оригинална.
Затова те обичаме.
Благодаря ти, Шести.
Съоръжението притежава повъхностно орбитни
възможностни ракети за стрелба и широко периметърни щитове.
Щитът създава маскиращ сигнал,
затова когато кораб ни сканира, не открива нищо.
Продължих работата на Доктор Шоу в нейно отсъствие,
изпозлвайки агенти за разпространението
на вирусните пакети за подобрение.
Трябва да се върнем в лабораторията.
Ребека?
Така, не помниш нищо от времето, когато бяхме заедно?
Съжалявам.
Вероятно за доброто, си забравила някои неща.
Научих много от Чейс.
Останалото, навързах сама.
Предполагам, че ти е казал, че сме минавали по същия път преди..
и това, че нанитите ти осигуряват само временно подобрение.
Направи го, но тези нанити са второ поколение.
-преминавайки през твоите системи. -Хм.
Не сме сигурни дали ще те излекуват..
Но ще ти спечелят малко време.
Още време би било добре.
И Чейс каза така.
Може да бъде доста сантиментален.
Напомня ми на някого, когото познавам.
Какво правиш?
Упражнявам се да бъда човек.
Защо?
За да разбера какво е чувството.
Ако искаш да изглеждаш повече на човек.
-Бих могла да оправя ъпдейта. -Ъпдейта е маска.
Не съм аз.
Накарах я да се чувства некомфортно?
Чейс каза, че е била създадена като ваше копие,
но двамата знаехме, че лъже.
Подробно можете да програмирате андроид,
дотолкова, че да съдържа човешко съзнание.
Затова я създадохте, нали?
За да замениш умиращото си тяло?
Дори да е истина..
-На кого му пука? -На мен.
Това беше с по-важна цел.
-За какво говориш? -Доктор Шоу.
-Тя би могла да продължи работата си. -И все пак..
всеки на този кораб би умрял по няколко пъти, ако ти не беше тук да ни спасиш.
Знам, че звучи егоистично, но..
Тази твоя версия ми харесва повече.
В крайна сметка, не можа да го преглътне.
Защо не е могла?
Виждайки андроидът,
той някак се почувства зле.
Бях обвинявана, че си играя на Бог..
Много пъти в моята кариера,
и никога не ме притесняваше.. До този момент.
Ти беше доста ядосана, заради решението ми.
Карахме се.
О, Господи. Ние се карахме..
И аз се сбогувах.
Но дори накрая, знаех, че ти няма
никога да ме оставиш да си отида.
Съжалявам.
Би трябвало да ти е доста тежко.
Да се върна в свят без Ребека, която познавах?
Да.
Доста.
Все още е възможно, нали?
Няма да си променя мнението.
Да, знам..
Но мисля че има някой друг..
който трябва да се опитаме да убедим.
Какво каза?
Питай я ти.
Хей, какво става?
Възможност.
-Тяло на андроид? -Да.
Биха могли да го построят със твоите възможности..
така, че да изглежда като теб,
също така и да звучи като теб.
А ти как усещаш нещата?
-Не е важно как аз ги усещам. -Разбира се, че е важно.
Виж..
Ти сама го каза.. трябва ти нещо повече.
Това е възможността ти, да излезеш от тук.
-В машина? -Мм, да.
Усещаш ли иронията, да ми предлагаш това?
Да, осъзнавам го.
Но така или иначе аз го правя заради теб.
Защото, дори аз мога да видя,
че това е страхотна възможност за теб.
Бих ли могла да съществувам извън виртуалната среда?
Би могла да ме посетиш в моята стая, например.
Хей.
Независимо всичко, ти винаги ще си жената, която обичам.
Арън?
Името ми е Чейс. Помагам на Доктор Шоу.
О..
Съжалявам, приличате ми на някого, когото познавам.
-Някого? -Андроид..
-Приятел. -Възможно е.
Аз съм модел дипломат ниво 2..
от вече прекратената линия Телус.
Все още има няколко стотин от нас, които съществуват.
Как мога да ти помогна, Чейс?
Бих искал да говоря със Суки.
-Кой е Суки? -Андроидът ви.
Името й е Суки?
Нейната реакция, виждайки Доктор Шоу беше изненадваща.
Бих искал да разговарям с нея..
за да й обясня, че емоционалната величина
на нейния реакция, не беше извън контролът й.
Можем да настроим нейното програмиране.
Имаш предвид да я промените?
Защо ние бихме искали да го направите?
Почтително, на кого му пука какво искате вие?
Това ще бъде решението на Суки.
Нашият андроид е част от екипажа.
Обичаме я, такава каквато е,
с всичките предимства и недостатъци.
Тя е щастлива с нас.
и не се осмелявайте да го променяте.
Насам.
Дойдох да предложа подобаващо сбогуване.
Надявах се да промениш решението си, да ни оставиш.
Не.
Може ли да ми направиш услуга..
просто.. мисли по-често за мен.
Ще го направя,
ако ти ми направиш услуга.
Дай ми още един спомен.
Е, какво мислиш?
Млечни протеини, модифицирано нишесте, какао.
Не..Какво мислиш?
-Харесва ли ти? -Динатриевият сулфат..
отслабва синтетичните ми рецептори.
Моята неловкост те забавлява.
Това ми харесва.
Ти и останалите от екипажа, се самоосъзнавате като
етично недостатъчни и морално безплодни,
но ти си недвусмислено мил с мен.
-Защо? -Защото си един от нас.
Ученият ни каза, че Нова-17
е мястото,където се помещава производственото съоръжение.
Сигурна ли си, че не искаш да отблъснем властите
-и да ги оставим да се справят с тях? -Властите са под командване на Рук.
Ако искаме да спасим ловните си места,
ще трябва да го направим сами.
Говорих с Корсо и Буун. На борда са и ще го направят
веднъж приключили с почистването на тази бъркотия за Феръс.
Сигурна ли си?
Ако греша,
ще трябва да заличим няколко стотин лаборатории.
Не е голяма работа. Но.. ако съм права,
ще направим масово нахлуване.
-Ами Гриф? -Той.
Първо ще се оправим с него.
Благодаря ти, Виктор.
Не мислех, че ще го направи.
Със сигурност не мисли за себе си.
Понякога ми се иска да са щастливи.
Няма как да стане.
-Мародер, Раза е. -Кажи, Пета.
Трябва да се връщате.
Властите са тук.
Открили са ни.
Галактическите власти са.
Свалете щитовете си и се предайте.
Знаем, че сте там. Свалете щитовете си,
или ще започнем зонална бомбандировка.
Как подяволите са ни открили?
Мародер, започват нападението си.
-Да, забелязах. -Връщате ли се?
Не, все още.
Искате ли да ги разсея?
Показаха ли някакъв интерес към теб?
До този момент, за се фокусирали само върху вас.
Не ги провокирай, покрий се засега.
-Но.. -Не прави нищо.
Така.
Локаторът е разположен отдясно на невралното ядро.
Но ние направихме сканиране на кораба.
Ти какъв модел си? ЕС-5?
-Да. -По-новите модели трябва да бъдат
оборудвани с щит технология, предназначена да маскира локаторите.
-Можеш ли да я махнеш? -Не..
-Но мога да я изключа. -Можеш ли?
Ти си версия на моят оригинален дизайн,
никой не те познава по-добре от мен.
Задръж.
Това е.
Вече не излъчваш.
Аня..
Не беше задължително тя да се жертва.
Да се връщаме на Мародера.
-Ние няма да дойдем с вас. -Какво?
Знаехме, че ще дойде и този ден и сме подготвени.
Имаме кораб, който се намира на долното ниво.
Ще се евакуираме, настройвайки мястото да се самоунищожи.
И тогава ще излетим, докато търсят из останките.
Ами Сара?
-Ще я вземем с нас. -Подяволите, ще го направите.
Ще приключим процеса на друго място.
Нямаме избор.
Ако има усложнения по време на процеса..
ще я изгубим.
Трябва да я вземем на кораба си.
Да..
Да, добре.
-Последна възможност. -До следващия път.
Не знам колко време ми остава..
но надявам се да бъде достатъчно..
за да направя новия ъпдейт, този който да бъде специално насочен.
Към тези субкреански локатори.
Ето.
Това е програмата, която вкарах в
Дуърф Стар протоколите за сигурност.
Просто в случай, че не си приключила с тях.
Съжалявам, че не беше краят, който жела.
Вече свършихме.
Късмет.
Хей..
Хайде.
Време е да тръгваме.
Раза, приготви се за скок.
Приземихме се, махайте ни оттук.
Забрави за горещия шоколад.
Наздраве.
Малко придобит вкус.
Имам тези вродени понятия от..
предполагам този, който бях..
също така, начинът на мислене.. генерирането на мнение
за хората..
и андроидите.
-Звучи като извинение. -Така е, защото е това.
Защо?
Начинът по който се държах с теб, когато излезнахме от стазис..
за начина по който третирах Виктор.
Ти нямаше контакт с Виктор.
Защото го избягвах.
Честно, мисля, че и той ви избягваше.
Виж..
Казах някои неща за андроидите.
Съжалявам, ако съм наранил чувствата ти.
Моите чувства не са наранени.
Склонен си да говориш каквото мислиш,
без да мислиш за последствията.
-Знам. -Всички имаме тази възможност.
Това е едно от нещата, които харесвам в теб.
Окей.
Виж, искам да знаеш, че
ако някой ден Виктор иска да се върне на кораба..
Добре дошъл е.
-Какво правиш? -Усмихвам се.
Грешно ли го правя?
Всъщност, го правиш страхотно.
Здравей, Сара.
Аз съм Доктор Шоу.
Това са Чейс и Виктор.
Как се чувстваш?
Като..
Чувствам се сякаш съм в старото си тяло.
Само, че то е по-силно.
-Здраво е. -Сега си една от нас.
По-висша физическа конструкция.
С една главна разлика.
Мислиш като човек.
Това те прави още по опасна.
-Защо? -Защото ще помогнеш.
Мога да помогна.
- Synced and corrected by VitoSilans § Maggie -- www.Addic7ed.com --