Спрете я!
Ах!
Лин!
Ако си трудна, може да бъдеш наранена.
Не бъди трудна.
Трябва са свалиш защитното поле.
Не можем да излезем да спасим Лин.
Общност.
Ние съществуваме заедно.
Но с липсващата Лин, обществото ни е разбито.
Справедливост.
Настояваме Скин Райдърите да я върнат.
Отговори.
Отговори!
Ако знаеше какво е чувството да загубиш някой...
би ни помогнал.
Таша, чуваш ли ме?
Таша?
Тя още не отговаря.
Пулсът е в 80те.
Само секунда.
Нещо?
Таша, чуваш ли ме?
Таша?
Таша, чуваш ли ме?
Таша, трябваш ми да ми отговориш, ок?
Таша...
Окей...
Някакъв успех?
Знам само няколко символа.
Дори не съм сигурен, дали съобщението ми има смисъл.
Езра знае, че опитваш.
Каза, че си намерил бележник.
Прилича на драсканици.
Стенография.
Аз си я измислих,
така че да записвам по-бързо през сесиите с пациент.
Никой друг на света не би могъл да напише това, освен мен, Фийна.
Бил съм един от заселниците.
Какво мислиш, че значи това?
Че всички сме били тук и преди?
Защо Обелиска не ни го каза?
Защото иска да ни контролира,
да ни използва.
Защо иначе да не ни каже?
Това искам да разбера.
Добре, какво мислиш, че трябва да направим?
Да го изгорим.
Да го разбием на части.
Не мога да те оставя да го направиш, Езра.
Държи ме на разстояние от жена ми.
Той позволи тя да бъде преродена, на първо място.
Предпочитам да си беше мъртва, вместо част от тях.
Надявам се да го запомниш това.
Ако е станала Скин Райдър,
единствената милост, която можеш да й дадеш, е да отнемеш живота й.
Будна си.
Искаше ми се да не се беше налажило да го правим.
Изходите се пазят, така че...
Не сме като теб, наистина.
Ние се грижим за своите,
прекланяме се пред божественото и работим здраво.
Какво ти се е случило, Сайлъс?
Всички продължават да ме питат това.
Светът се промени, Лин.
Аз се промених.
Мога да помогна и на теб да се промениш.
Къде е Езра?
Езра.
Ще му трябва молко повече убеждаване.
Каквото и да правиш тук, ако го наранява,
няма да ти позволя.
Винаги съм се възхищавал на силатата ти, Лин,
дори, когато не е на място.
Сега е добър момент да съдействаш.
Иначе?
Искрите работиха здраво да те преизградят, Лин.
Ще е срамота цялата тази работа да се погуби.
Силовото поле е още вдигнато,
така че няма да питам как върви.
Ето, не си ял цял ден.
Ти ли го направи?
Какво?
Мислиш, че не мога да готвя?
Ммм.
Вода и трева.
Почнах да ти правя бъргър и картофки,
но си помислих, не, Абрам би желал вода и трева.
Не мога да готвя, всъщност.
Дънкан го правеше.
пасти, киш, дестерти.
Дори не ползваше рецепти.
Това е човек, на когото да държиш.
Да...
Мислиш ли, че Искрите биха го направили?
Сега, имам в предвид, нали е Скин Райдър.
Питаш дали може да има два пъти един и същ човек?
Простият отговор е не.
Дънкан е жив.
Искрите не създават нещо, което вече съществува.
Ами ако умре?
Тогава Искрите биха ли го направили?
Искрите прераждат личност,
защото е от полза за обществото,
не защото искаш да го преродят.
Разбира се, че ще е от полза за обществото.
Всичко, което Дънкан прави е за другите.
Той е напълно неегоистичен.
Човекът Дънкан, да.
Не е негова вината, че е Скин Райдър.
Веднага го защитаваш, а ето, че те нападна.
Това не беше той.
Истинският Дънкан не би го направил.
Не избирам кой да преродят, Фийна.
Няма нужда да ме убеждаваш.
Тогава единственият ми вариант е да излекувам Дънкан от паразита.
Паразитът е по-силен, отколкото мислиш.
Контролът му върху домакина е абсолютен.
Никога няма да го пусне.
Ттти беше реконструиран.
Програмиран съм да не отговарям.
Дънкан...
Какво ти се е случило?
Ти си холограма, Фийна.
Съзнание.
Дронът би ти дал тази информация,
но аз блокирах достъпа му до теб.
Не разбирам.
Къде сме.
Той те обича толкова истински.
Сляпо.
Просто мисълта за теб му причинява болка с копнеж.
Виждам всичко това тук, в ума му.
Кой си ти?
Сега аз съм Дънкан.
И неговата най-голяма слабост, неговото най-голямо разсейване,
си ти
Той ми...
Крещи.
Умолява ме,
защото той знае, че като те намеря...
и аз ще те намеря.
И ще те убия.
И аз исках той да го знае.
Езра.
Мислим за това по грешния начин.
Обелискът те прати да намериш това оръжие.
Жълтият каза, че е създадено да унищожи нещо наречено
"Прародителя".
Записвачката на Скин Райдърите?
Повече от записвачка...
Нещо от сорта на централна нервна система.
Извеждаме го от строя
и отслабваме цялата им общност.
Или ги убиваме!
Не знаем колко силно е това оръжие.
Тя е права.
И ние няма да убием Дънкан.
Никой не възнамерява.
Мисълта ми е,
че не можем да намерим Прародителя, ако сме заключени тук.
Какво предлагаш?
Да се договорим.
Те ни позволяват да спасим Лин, ние откриваме Прародителя.
Значи ще рискуваме да убием Дънкан?
И Сайлъс, и останалите?
Ще спечелим време.
Щом Лин е в безопасност, ние може да се фокусираме в спасяването на другите
преди да унищожим Прародителя.
Или да блъфираме.
Казваме на Обелиска, че ще намерим Прародителя,
-но не го правим. -Няма да проработи.
Ще разберат, а ние се нуждаем от помощта им.
И тяхната защита.
Не ми харесва, но съм съгласен.
Ами ако се провалим в спасяването на Лин?
Няма.
Само трябва да помним, че Лин е мисията.
Защо гледате мен?
Просто да се убедим, че сме съгласни, че Дънкан
не е целта ни точно сега.
На Лин й остава малко време.
Отиваме за нея.
Знам каква е мисията.
Докато сме наясно.
Значи ще сключим сделка?
Вътре съм.
Те ще ни накарат да намерим Прародителя, така или иначе.
Можеш ли да предадеш това на Обелиска?
Ще разберем.
Знаеш ли какво е това?
Това са 150 човека.
Цяла общност.
Техните спомени, тяхната ДНК, всичко в този дрон.
Ти си тук.
Езра също.
И други, които би разпознала.
Кайли?
Мамо!
Как..?
Такъв ли стана?
Жесток?
Смъртта е жестока, Лин.
Откъсва ни
от тези, за които ни е грижа, и ги погребва завинаги.
Но ако ти кажа, че има начин да се свържеш с мъртвите?
Да видиш и почувстваш техните спомени и знание,
когато ти потрябват?
Не с машина, но с ума си?
Кристалът в твоя врат...
Винаги толкова умна.
Кристалът е разумът на организъм, който наричаме "компаньон".
Той е приятел, съветник.
Но човешкият мозък продължава да работи.
Реакциите са забавени, решенията объркани.
Има съпротива.
Какво искаш от мен?
Дронът и Искрите
тъкат нервните пътища в нашите мозъци.
Искам да блокират някои от тях,
да дадат по-голям контрол на Компаньона.
Не съм мозъчен хирург.
Не мога да ти помогна.
Не ми трябва операция, Лин.
Трябва ми тестов обект.
Пробождаш се.
Компаньона върши останалото.
Веднъж, щом се закачи и станеш една от нас,
можем да почнем с дрона.
Трябва само да я хванеш и да го направиш.
Подценяваш Лин, Джакс.
Тя винаги взема правилното решение.
Незнам как да препрограмирам дрона
да направи каквото искаш.
Нито знам кои нервни пътища да прекъсне.
Ако изключим грешните,
може да я парализираме или да я оставим във вегетативно състояние,
ако не я убием направо.
Не знаеш как, Дънкан, защото не си попитал!
Има ли нещо, което Прародителят да не знае, а?
Прародителят знае всичко,
помни всичко, съхранява всичко.
А Прародителят разбира ли човешкия мозък?
Всеки неврон.
Прародителят разбира ли тънкостите на тази машина?
Мислиш ли, Дънкан?
Без съмнение.
Тогава занеси този дрон до Прародителя
и не се връщай, докато не разбереш всичко.
Как да сме сигурни, че няма да избяга, както преди?
Защото ти ще отидеш с него.
Няма омраза в тази общност.
Няма място тук.
А Лин?
Човекът ще дойде за нея.
Надявам се.
Още сте тук.
И това е отговорът им?
Една дума?
Означава "мир."
"Позволявам ви."
Ще се върнем с Лин,
или няма да се върнем въобще.
Мислиш ли, че жълтия беше прав?
Че единствената милост, която можем да покажем на Скин Райдър е да го убием?
Няма да убия Сайлъс.
И аз няма да убия Дънкан,
но ако няма друг начин?
Винаги има начин.
Бъди оптимист.
Не мога да убия паразита направо.
Сайлъс каза, че ще убие и него.
Но може да те е лъгал.
Познавам брат си.
-Не лъжеше. -Тогава ще използваме Искрите.
Те излекуваха Абрам.
Успех с убеждаването на Дънкан
да поплува със Искрите.
Добре.
Мислех, че си оптимист.
Таша.
Таша, Абрам е.
Мигни ако ме чуваш.
Ох, бебче.
Търсиш ли нещо?
Бележникът ми доказва, че съм бил тук и преди.
Може да има доказателство, че и Таша е била тук.
Защо мислиш, че и жена ти може да е била преродена.
Езра и Лин.
Фийна и Дънкан.
Има модел да връща двойки.
Трудно бих нарекъл четири човека надежден статистически пример.
Не е статистика.
Социология.
Ако искаш да направиш общност и създадеш поколение,
трябват ти стабилни моногамни отношения.
Не ти трябва моногамия, за да създадеш потомство.
Не, но ти трябва, за да създадеш надеждни семейства.
-Няма цивилизация без тях? -Затова ли търсиш Таша?
Да докажеш модела?
Обичах жена си.
Животът ми няма много смисъл, след като я загубих.
Все още няма.
Смисълът ти сега е да помогнеш във възстановяването на човешката раса.
Това е моята работа.
Таша беше моята радост.
Знаеш ли дали може да бъде преродена?
Има нещо, което искам да ти покажа, Абрам.
Моите сканирания потвърдиха, че те са умряли от вирус,
но тези гробове казват много повече от това.
Няма надгробни камъни или знаци.
Няма начин да се разбере кой е погребан тук.
Аз мога да помогна.
Нейното име беше Росарио Хернандез.
Можеш да идентифицираш тези хора?
Ако ДНКто им го има в моята база данни.
Покажи ми другите.
Ето ни.
На пътеката, отново заедно.
Трябва да си развълнуван.
Бих предпочел да ти отрежа езика.
Ох, Джакс.
Винаги чаровник.
Знам какво си, Дънкан.
Сайлъс мисли, че си полезен,
но ти си повече човек.
Аз бях болен, Джакс.
Човекът вече не ме задържа.
А тази сутрин?
Проследих те в гората.
Видях те да използваш дрона да призовеш тази човешка жена.
Мислиш, че е забавно?
Смея се на гестаповското ти мислене.
Видя, но не чу.
Заплашвах моя домакин.
Никога не се съмнявай в лоялността ми.
Тогава опитай това за лоялност.
Знанието, което имаш за дрона,
как работи.
би могъл лесно да го споделиш с всеки от нас.
Бих могъл да ти изпратя това знание, да.
Компаньон към компаньон.
Но какво ще правиш с него?
Ако свалиш твоя жезъл
и прекарваш дните си бърникайки в машини.
Кой ще ни тормози, Джакс?
Кой ще ни ръмжи, ако не ти?
О, моля, не ни лишавай от това.
Хм...животът ще загуби смисъл.
Убий ме
и Съветът ще убие теб.
Почти си струва.
Върви.
И ако проговориш, ще ти отрежа езика.
Няма да продължавам да ти нося храна ако я пренебрегваш.
Знам, че гладуваш.
Знам също, че ти харесваш еленско.
Добро е,а?
Признай си.
Можеш да свикнеш с това.
Още не си избрала да се присъединиш към нас.
Още преценявам плюсовете и минусите.
Не си се променила, Лин.
Иска ми се да кажа същото.
Не знаеш какво отхвърляш.
Би могла да си една от Общността.
Аз съм двойка със съпруга ми.
Това ми стига.
Технически, той вече не ти е съпруг.
Бяхте женени "докато смъртта ви раздели", помниш ли?
Помня.
Помня, че му беше кум
И помня тоста, който вдигна.
Накара всички да се засмеят в един момент,
и повечето от нас да се разплачат на следващия.
Защото всеки знаеше, че обичаш брат си.
Това помня.
А ти?
Помна, че краката ми трепереха, гласът ми пресипна,
сърцето ми препускаше.
Защото бях слаб и чуплив.
Сега не съм.
Почвам да си мисля,
че няма да вземеш правилното решение, Лин.
Никога няма да се присъединя към вас, Сайлъс.
Няма да предам себе си.
Не исках да го правя.
Сега си ядосана,
но като проимаш свой Компаньон,
добре ще се посмеем над това.
За това колко бъркотия направи.
Спокоен сън.
Самоличност неизвестна.
Не знаеш кой е погребан тук?
Тяхната ДНК не е в моята база данни.
Възрастен или дете?
Дете.
Значи са родили деца.
Можеш ли да предположиш възрастта на детето
според структурата на скелета?
Вероятно на седем.
Което означава, че селището е оцеляло поне 8 години.
Освен ако Искрите не са реконструирали дете
това не е в моята база данни.
Да продължаваме.
Ще отбележим неизвестните.
Странно е.
Бил съм един от тези хора.
Защо не помня моят живот тук?
Вероятно съзнанието ти не е било записано тук.
Април Спраг.
Самоличност неизвестна.
Кой ги е закопал?
Други заселници?
Хората, които са станали Скин Райдъри?
Който и да е бил, показал е респект към мъртвите.
Камъните са спретнати, телата леко положени.
Алтея Келър.
Самоличност неизвестна?
Не...Този го знаем.
Никога няма да ги намерим така.
Хората оставят следи.
Няма следи, заснежени са.
И дори да ги намерим, те са по-добре въоръжени.
по запознати с терена,
вероятно на добре укрепено място
и имат заложник.
Имат преимущество, без съмнение.
Всяко преимущество, те са малка армия.
Ние сме Робин Худ и Малкия Джон.
Не съм толкова добър стрелец.
Ти си малка за Малкия Джон.
Сериозна съм, Езра.
Трябва да помислим как да го направим.
И да сме готови да отстъпим ако...
Ако?
Ако лин е вече една от тях.
Отказването да приемем тази възможност,
вкарва всички ни в опасност.
Ако ти и аз умрем или ни инфектират,
не правим услуга на Абрам.
Или Сайлъс, или Дънкан.
Права си.
Ако не можем да направим нищо, отстъпваме.
Колко?
Един, мисля.
Той ще предупреди останалите.
Вероятно го е направил.
Чакай!
Недей!
Какво ти става?
Ще го убиеш!
Това е врагът, Фийна!
Това е някой, контролиран от паразит.
Който тъкмо се опита да ни убие!
Какво си мислеше, че ще правим тук навън,
да ги питаме любезно?
Ако го убием, не печелим нищо.
Ако го проследим, може и да ни заведе до Лин.
Ще държим безопасно разстояние.
Ще останем извън обсега.
Да видим накъде отива.
Може да го проследим в снега.
Стани!
Краката са ми разранени.
-И ми трябва почивка. -Вече почива скоро.
Преди час.
Ако искаш да ме носиш, заповядай.
Знаеш ли, не беше толкова непоносим в селището.
Помниш ли?
Дори имаше чувство за хумор.
Слабоумен човек.
О, хайде. Той не беше толкова зле.
Без Компаньон, наистина, но имаше своите моменти.
Да погледнем, искаш ли?
За доброто старо време.
Какво правиш?
Викам стар приятел.
Идентифицирайте се!
Винаги си бил нервен.
Чак толкова не си се променил.
Изключи го.
Какво е това.
Казах да го изключиш.
Джакс срещо Джакс.
Двама гиганти.
Кой ще победи?
Този с пушката?
Или този с миризмата.
Добре, добре.
Беше забавно.
Беше лоша идея.
Жена ти е много по-интересна.
Джакс?
Какво ми има?
Сега, как я убеди
да си падне по такъв като теб?
Имам в предвид...
не може да е твоят чар.
Какво се случва?
Толкова нежна, толкова сияйна.
Предполагам, че противоположностите се привличат.
Къде ти е чувството за хумор?
Ох, човече.
Не носиш на шеги.
Чаках те да се събудиш...
за да ме видиш как те оставям.
Не.
Не можеш да отидеш до Прародителя без мен.
Хей.
Хей!
ЩЕ ИЗМРЪЗНА ДО СМЪРТ АКО МЕ ОСТАВИШ ТУК!
Колко дълго е живял Езра тук?
Не мога да кажа от сканирането.
Ти разпозна трупа му.
Което значи, че е в базата ти данни?
Неговото ДНК и съзнание, да.
А моите?
И на Фийна?
Също.
Така разбрах да ви оставя в селището.
А Таша?
Жена ми?
Да видим другите гробове.
Не.
Отговори на въпроса.
В базата ти данни ли е?
Да или не?
Защо искаш да знаеш?
Защото искам да знам дали имам за какво да живея.
Те ме попитаха.
Дали могат да спрат да те хранят.
Изключат машините и...
да те оставят да преминеш спокойно.
Как могат да ме питат това?
Могат също ...
да поискат да се застрелям.
Какво съм аз без теб?
Боже, никога не съм те молил за чудо.
Но моля...
Моля.
Да или не?
Ще ти отговоря, Абрам, като ти покажа още два гроба.
Тук няма пътека.
Велико. Сега какво?
Те трябва да се придържат към реката, за да ни изхвърлят.
Как знаеш, че е тръгнал натам?
Може да е вървял по течението.
Ако е вървял към лагера първоначално,
би продължил да върви в тази посока.
Освен ако не се опитва да се откъсне от нас.
Ехо?!
Фийна, ти ли си?
Дънкан?!
Чакай!
Ах, ти си.
Не е толкова зле, колкото изглежда.
Въпреки че не мога да почувствам ръцете си.
Не го докосвай.
Има още от вас?
Хубаво.
Ще ни трябва цялата възможна помощ.
Помощ?
За какво?
Да спасим Лин.
Ако се изплъзнат пръстите ти, съм мъртъв.
Може ли да свалиш лъка, моля?
Назад, Фийна.
Какво, мислиш, че е номер?
Трябва да ме чуеш.
Не всеки Скин Райдър паразит е силен.
Ок?
Има някои от нас, които могат да му устояват.
Преструваме се, да изглежда, че сме под техен контрол.
Защо да ти вярваме?
Виж ме.
Пребит и вързан за дърво.
Ако не сте го направили вие, то кой?
Защо биха го направили?
Името му е Джакс.
Той е психотичен, но лесно се дразни.
Уверих се, че ме е видял говорейки на холо-Фийна
-тази сутрин. -Холограма на мен?
Дълга история,
но тези неща трябва да бъдат нагласени.
Ок? Той вече не ме пуска да вървя никъде сам.
Трябваше да убедя Джакс да ме остави,
като помисли, че е добра идея, а не моя.
Искал си да те напляска?
Не, исках той да ме изхвърли.
Не мислех, че ще ме завърже.
А ако не беше?
Щях да дойда при теб.
Ти не знаеш къде е лагера на Скин Райдър,
а аз не мога да спася Лин сам.
Сериозно, стига с лъка!
Вързан съм!
Ти атакува Фийна.
Трябваше!
Другите Скин Райдъри биха я убили!
По-добре да я нараня, отколкото да е мъртва.
Имаш отговор за всичко?
Имам истина за всичко.
Ако искаш да ме оставиш тук, добре.
Никога няма да намериш Лин без помощта ми.
Може би казва истината.
Покажи ми врата си.
Паразитът е активен, но мога да го удържам.
Мога дори да го държа да не говори с останалите.
Къде е лагерът?
Намирането на лагера е лесната част.
Трудната е да се изкара Лин от този кораб.
Ако някой от тях види, останалите ще разберат.
Какъв кораб?
Стар Карик кораб.
ЕТО СДЕЛКАТА:
Казваш ни как да изведем Лин.
И ако това, което казваш се потвърди и не ни лъжеш,
ще се върнем за теб.
Ако се провалите, аз ще съм приклещен тук.
-Не е мой проблем. -Трябва да го обсъдим.
Решено е.
Не го решаваш ти!
Напротив.
Лагерът!
Къде е?
Фийна.
Фийна, погледни ме.
Познаваш ме.
Губя търпение.
Къде е жена ми?
Част от търсенето ти на Таша е тук.
Нейният гроб ли е?
Не.
Гробът на тази жена.
Коя е тя?
Не би си спомнил.
Последният ви разговор с нея беше кратък,
и тя беше доста по-стара.
Говорили сме?
В първия ми живот?
Когато Таша почина.
Да ти покажа ли?
Какво имаш в предвид?
Нарича ме го "дълбоко припомняне".
Имам съзнанието ти.
Всеки момент от живота ти.
Дори незначителните.
Можеш да ми покажеш спомен?
Не мърдай.
Това беше инсулт.
Казаха ми, че нищо повече не бих могъл да направя.
Но съм сигурен, че го казват на всички.
Просто, за да могат да заспят нощем.
Споменът ти продължава другаде, Абрам.
Ела.
Ще трябва да поспиш, рано или късно.
Това е тя.
Еленор.
Това е четвъртата ти чаша горещо какао.
Два часът е.
Или имаш много лош вкус към сладкото,
или се бориш да останеш буден.
Може би двете.
Когато сестра ми се влоши,
стоях по 40 часа до леглото й.
Толкова се разболях, че почти ме приеха мен.
Ок е да поспиш.
Не мисля, че мога.
Защото си изплашен.
Изплашен, че тя може да почине, докато спиш
и тя да помисли, че си я изоставил.
Изплашен, че тя ще е сама като се случи.
Изплашен, че ти ще си сам като се събудиш.
Бих казал...
че познаваш хората доста добре.
Тук.
Тъкмо свърших.
Не мога да взема одеялото ти.
Аз съм доброволец.
Това правя.
В някои култури,
дарът на одеялото е благословия.
Почивка за уморените.
Мечти за тъжащите.
Топлина за изгубените.
Много е мило.
Благодаря ти.
Места като това, времена като сегашните,
всички бихме оценили малко доброта.
Помниш ли този момент?
Разбира се.
Не съм мислил много след това.
Много хора бяха добри към мен, след като Таша почина.
Погледни от близо и виж какво не успя да видиш преди.
Коя е тази жена?
Заспал ли съм?
Как мога да имам спомен за това?
Това не е твой спомен, Абрам.
Нейн е.
Какво прави?
Гледай.
Искрите.
Нищо не може да се направи.
Дори ако Искрите поправят тъканта около кръвоизлива,
прекалено е увредено, за да се запише съзнанието.
Съжалявам.
Поспи още няколко часа.
И като станеш, не се плаши.
Истина ли е?
Тук ли бяха Искрите, когато Таша почина?
Таша не можеше да бъде излекувана, Абрам.
Можеш да направиш човек, когато ти искаш,
но не можеш да я излекуваш, когато й трябва?
Увреждането на ума на Таша беше прекалено голямо.
Съзнанието й не можеше да се съхрани.
-Съжалявам. -Не ми казвай, че съжаляваш!
Ти не чувстваш нищо.
Ти си машина.
Нося твоите спомени, Абрам.
Те не са просто изображения; Те включват всичките ти емоции.
Скърбя с теб.
Не искам твоята скръб.
Искам си жената.
Таша не може да бъде върната, Абрам.
Аз знам къде е погребана.
Можам да възстановим ДНКто й.
Но не и разума й.
Дори да я направим, без съзнанието й,
тя няма да те познава.
Няма да знае нищо.
Тя би била организъм, не твоя съпруга.
Не би било честно към нея.
Ако ме познаваше толкова добре,
нямаше да ме поучаваш какво е честно.
Мислиш, че си единственият, който е загубил някой тук.
Може ли по-високо, моля?
Не мисля, че всички Скин Райдъри те чуват.
Дънкан може да ни помогне.
Не можем просто да го оставим там!
-Лин се нуждае... -Не.
Не се преструвай, че това е свързано с Лин.
Свързано е с теб.
Да, с мен и това, което знам.
Познавам Дънкан, а ти не.
Не е дали го познаваш, Фийна.
А за това какво искаш и се надяваш.
Просто искам повече време с него.
-Мога да позная. -Нямаме време!
А аз няма да ти позволя да рискуваш моя живот и този на Лин
заради някаква малка любов.
Такъв си лицемер.
Струва си да се бориш за любовта, но само ако е твоята.
Езра.
Това започва да прилича на семейно събиране.
Казах ти, че има два гроба, които искам да ти покажа, Абрам.
Ти видя само единия.
Ти си съкрушен, Абрам.
Нов за света, но вече съкрушен.
Животът няма какво да ти предложи,
защото животът без нея няма смисъл.
Усещането, че си млад, новостта да бъдеш жив,
са заменени с реалността да бъдеш сам.
Не ми пука кой е погребан тук.
Пука ти.
Човекът тук доказва колко грешиш.
Ти живя в Селището, Абрам.
Ти работи.
Смя се.
Вероятно си обичал отново, направи отново деца.
Не знам със сигурност, но знам, че си живял,
че си намерил смисъл,
позволил си си да не бъдеш съкрушен.
Надявам се историята да се повтори.
Знаех си, че ще се върнеш.
Как да знам, че ти си, който твърдиш?
Езра е прав.
Не бива да вярваш на мен или останалите.
Нека инструкциите ми към Езра да докажат, че не лъжа.
Предпочиташ да напусна?
Предпочитам да не се съмняваш.
Мразя мисълта, че мислиш, че съм...
нещо друго.
Така ли е?
Да.
Този Компаньон е в мен.
Боря се непрестанно.
Опитва се да ми говори, че не те обичам, че...
не ми трябваш.
И колкото повече го повтаря, толкова повече знам, че греши.
Но не мога да се справя сам.
Не се налага.
Чаках дълго да го направя.
Ако побързаме, може да настигнем Езра.
Не.
Не, върни се в Селището.
Искам да си в безопастност.
Мисля, че ме познаваш по-добре.
Добре, поне бъди внимателна.
Не знаеш колко са опасни тези хора.
Преведено и редактирано от bobix :)