По средата - финалът Приятно гледане от addic7ed.com
Не святкай.
Имам да ви казвам нещо
и ми е достатъчно трудно и сега,
не искам да ви виждам лицата.
Ще приема работата в Денвър.
Плачеш ли?
О, хайде стига.
Е..това плачът "прегърни ме" ли е
или плач "дай ми кърпичка",
или плач "нямам нищо против да отидеш в другата стая,
да пиеш бира и да гледаш спорт" ?
Само кажи какво искаш да направя.
Остави ме на мира.
Чакай. Прегърни ме.
Добре.
Не, не ме прегръщай.
Добре.
Тези бисквити, които държиш в шкафчето си
как точно ти помагат?
Карат тъгата да изчезне и ми помагат да забравя,
че синът ми планира да се премести на половин свят разстояние.
Ще опитам една.
Да, пак ме прегърни.
Добре.
Добро утро.
Здрасти. Рано си станала.
Да, денят е красив, слънцето грее.
Може и ти да станеш и да му се насладиш.
Още си надрусана с бисквитки.
Мъничко.
Добро утро.
Здрасти
Е, беше ли будна, когато отворих вратата снощи?
Определено да.
Значи помниш за..
Денвър и..
заминаването?
Определено да.
И не го казах снощи,
но ще го кажа сега.
Поздравления, скъпи. Много се гордея с теб.
Оу!
Мисля, че дишам за пръв път от вчера.
Но имам много време.
Няма нужда да ходя до 25 Юни
О, супер! Добре.
Това значи, че имаме време да те подготвим.
Искаш ли да ти направя
домашна закуска да празнуваме?
Замразени палачинки? Замразени яйца?
Ще приготвя всичко, което искаш в микровълновата.
Замразените яйца звучат добре.
Добре, имаш ги.
Е..каза ли на брат си и сестра си големите новини?
Не, мислех да им пиша в чата.
Знаеш ли? Защо не го задраскам от списъка сега?
Аксел, те са в края на коридора. Трябва да им кажеш.
Ух, ще бъде много тежко.
Не може ли да пуснеш някакъв филм, когато си тръгвам
и аз ще се измъкна покрай тях?
Така би го направил татко.
Добре.
Добре! Трябва да ви кажа нещо.
Сю, ела тук!
О, не. За Денвър е, нали?
Ще отидеш. Не! Оставаш. Не! Тръгваш!
Сърцето ми ще се пръсне, просто ми кажи!
Реших да приема работата.
Нееееее!
Мислех, че ще съм добре щом го кажеш,
но не съм добре.
Наистина не съм съгласна с това, Аксел.
Знаеш, ние се караме, ти си лош и ме обиждаш
и ми пръскаш сирене във флакон в носа, когато спя,
но не искам да се изнесеш.
А Денвър е далеч. Много далеч.
А..Брик?
Да?
Чу ли какво казах? Заминавам за Денвър.
Чух.
Знаеш ли дали тази стена може да се събори.
Брик!
Извинявай.
Знаеш ли колко време има преди да заминеш?
Заминавам след около месец.
Почти няма никакво време!
Знам!
През това време не вярвам да ти липсва леглото ти
ако само го преместим в мазето.
Какво? - Мога да превърна това място
в кът за четене и ми се струва непрактично
да не преместим тежките неща
докато още имаме мъжката сила.
Аксел, просто..
Просто ми обещай, че преди да заминеш
ще имаме наш момент.
Нали знаеш, истински момент между брат и сестра.
Не е ли момент това, което правим?
Може ли да се мръднете малко вдясно?
Брик не разбираш ли?! Тръгвам си!
Местя се извън щата!
Знам. - И се притесняваш само
за местенето на леглото?
Лег.. О, Боже. Ох!
Леглото, в което спях до теб целия ти живот?
Това е нашата стая, Брик.
Споделяхме си тайни и истории и..
Сю! Спри да плачеш толкова силно,
за да мога да чуя Брик!
Е, Аксел имаше само 30 дни да оправи всичко
и първото нещо в списъка беше да се научи да връзва вратовръзка.
О, Аксел? Имаш ли момент за нашия момент?
Сю, наистина, няма да стане.
Няма да си правим лексикони.
Няма да правим "Аксел и Сю - последното пътешествие".
Няма да носим значки с лицето на другия на тях.
Знам, че цялото семейство е тъжно, че заминавам,
но хората трябва да свикнат с това.
Виж, не е нужно да е нещо голямо.
Само един момент.
Един качествен момент между брат и сестра преди да заминеш.
Само това искам.
Спокойно, Сю. Имаме цял месец.
Опа. - Брик?
Какво, по дяволите?
Какво..
Бях харесал тази библиотека
в задната стая на библиотеката преди години.
Никога нямаше място за нея, но сега има.
В стремежа си да я донеса вкъщи
е възможно да не съм преценил размера и.
Пич, все още трябва да влизам там!
О, Боже.
Ух!
Как го направи?!
Не искам много, но когато го искам
го искам наистина.
Аксел. Аксел!
Ти се опитай.
Добре, но това не беше нашият момент!
Този имейл от Хиндерланд
беше още в принтера.
О, да. Благодаря.
Кога каза, че започваш работа?
Какво? Казах ти, 25ти юни.
Тук пише 5/25
Да, 5/25, 25ти юни
5/25 е 25ти май
Не мисля така.
Аз мисля.
Сигурен ли си?
Аксел това не е дебат.
Пети определено е май.
Не, не, не. Няма никакъв смисъл.
Ами Синко де Майо? - Какво?
Ами синко е 6 на испански, значи май е шестият месец.
Знам го, защото така го запомних.
Синко не е шест.
Уно, дос, трес, куатро, сието, синко..
Не ми пука как е на испански!
Петият месец е май.
Януари, февруари.. Не, чакай.
Септември има 30 дни
Май месец е. - Нека ти кажа системата си!
Нека ти кажа моята система! Май е!
Първият ти работен ден е след четири дни!
Наистина? - Какво?! - Да, наистина.
Спри да стоиш така като Бобо изпълнинтеля,
а се обуй и започвай да опаковаш.
Ами този? - Не, не е достатъчно добър.
Знаеш ли, когато се местиш
някои кашони са по-добри от други.
Ще ти трябват за сухите неща.. за зърнена закуска например.
Най-добрите кашони са онези от тоалетна хартия.
Ако видиш такъв го грабвай бързо.
Казах ви вече, нямам чак толкова неща.
Мога да използвам чували за боклук.
Няма шанс. Ще изпратим момчето си със стил.
Затова сме в уличката
зад Фругъл Хужър и ровим за кашони.
Този е единственият, който успях да намеря там.
Не, Ранди, няма да се хвана.
Мисля, че ги криеш от мен.
Не искам да използвам този коз,
но ние сме членове на клуба на скъперниците на Фругъл Хужър.
Още няколко точки до повишаване в "мизерници"
Да. Имаш ли деца?
Би ли искал да изпратиш сина си
на престижна нова работа
с целият му багаж натъпкан в малък гаден кашон за лук?
Всъщност мисля, че бих изпратил детето си със сак.
Хей, Ранди, провери отзад.
Сега, не знам дали ги пазиш за пързаляне
или ще строиш крепост за децата си,
но знам, че имаш тайник.
Затова защо не се върнеш
отзад, където ги криеш
и не донесеш на мама хубавите неща?
Аксел, иди го наблюдавай. Нямаме много време.
Трябва да отидем до магазина за спално бельо.
Нова работа, нови чаршафи.
Ще изпратим момчето си както трябва!
Франки, трябва да ти кажа, че съм шокиран.
Справяш се с това доста добре.
Така ли? Така ли?
Мислиш, че искам да съм затънала до ушите в развалени плодове
и да улеснявам сина си да се премести от нас?
Не искам, но трябва. И знаеш ли защо?
Защото момчетата искат да са по-далеч от майките си.
Сега, докато живее вкъщи той трябва да ме вижда.
Но в момента, в който се изнесе той държи всички карти.
Ако съм твърде прилепчива или прекалено гадна
мислиш ли, че той ще иска да си идва за празниците
или да вдига телефона, когато се обадя?
Не. Трябва да съм готина.
Това е като конкурс за Мис Америка
и ме оценяват на всеки тур.
Едно колебание, една грешна стъпка и съм вън.
Синът ми решава да се премести в другата част на страната.
Мога ли да се оплаквам? Не.
Мога само да залепя банския за задника си,
да сложа вазелин на зъбите си и само да се усмихвам.
Хей! Ето го и него.
Изглежда си ударил тотото.
Знаеш ли какво? Справихме се добре днес.
Защо да не отпразнуваме?
Какво ще кажете да пийнем нещо
в Губърс на връщане? - Наистина?
Искаш да пием по средата на следобяда?
Да, разбира се! Аз съм готина.
Много по-готина съм отколкото си мислиш.
Сю.
Мога ли да поговоря с теб за минута?
Даааа?
Както знаеш, тръгвам след няколко дни
и няма да се виждаме много..
..което е голяма работа.
Аха
Е..
защо мислиш, че няма да липсвам на Брик?
К..
Не знам, Аксел.
В момента не съм много фокусирана върху Брик.
По-фокусирана съм върху теб.
Така и трябва. А защо Брик не е?
Аксел, опустошена съм, че си тръгваш и..
Което е правилната реакция,
защо при Брик не е така?
Е, ще го попиташ ли или..
Оставаше само ден, в къщата цареше хаос,
а библиотеката
беше единственото нещо, което не мърдаше.
По дяволите!
Успя ли?
Отговорът на този въпрос завинаги ще е "не".
Не знам как по дяволите го е направил,
но наистина го е заклещил.
Може би ще трябва да я извадя с касата.
Не, не можеш!
Върху нея сме отбелязвали височините на децата през годините.
Трябва да остане завинаги там, особено сега,
когато всички сме толкова сантиментални.
Извинете. Извинете ме.
Вижте, не е идеално, но не е неидеално.
Нека го приемем и го наречем щастлив инцидент.
Вярно е, нали приехме теб.
Чакай, какво?
Нищо, радвай се на библиотеката си.
Мога ли да говоря с брат си и сестра си в кухнята?!
Съберете се всички.
Добре, слушайте.
Не знам дали помните, но от Хидърланд
ще ми дадат сладка кола на компанията, което значи..
че няма да ми трябва колата ми в Колорадо.
Наистина ли? - Тогава как ще отидеш там?
Ние ще го закараме. Всички ще го закараме там.
Никой не говори с мен за това.
Не може просто да ми кажете във всеки момент.
Планове ли имаш?
Имам книги. Това е по-добро от плановете.
Ще бъде забавно, Брик.
Отиваме всички като семейство,
за да изхвърлим брат ти от гнездото.
Не знам каква е тази ваша любов към
семейните пътувания.
Никой не е щастлив на тези пътувания. Харесва ни само като замисъл.
Е, това е вярно за всичко свързано със семейството.
Но все пак го правим. - Добре.
Но ми трябва застраховка, че няма да седя по средата.
Чакай, чакай.
Трябва да седиш по средата, Брик.
Това е твоето място. - Вече не.
Краката ми са на високото, вие се карате
и си подавате храна през мен, съжалявам,
но колан завързан на панделка не е безопасен.
Официално си заплювам седалката до прозореца.
Не можеш да я запазиш. - Но все пак я направих
Да! Аксел трябва да седи по средата.
Направих албум, който искам да му покажа
и така ще може да спи в скута на двама ни.
Албумът е голям, ще ти хареса.
Виж, може да говорим по-късно за това.
Важното е, че вече не ми трябва моята кола,
което значи, че един от вас късметлии
ще стане гордиат собственик на скоро придобит
среден размер, без стил сив седан.
Чакай, чакай.
Ако някой ще получи колата това трябва да съм аз.
Аз съм по-доляма. - Не, аз трябва да я получа.
Ти вече имаш колата на леля Еди
Чакайте! Вече съм решил кой ще получи колата.
Ясно? Победителят от това състезание.
Добре, Аксел, това е лудост.
Не сме два тренирани пудела,
които чакат да танцуват..
Първи въпрос!
Кой е любимият ми сандвич?
Това го знам! Зърнена закуска върху бял хляб.
Съжалявам, не натисна бутона.
Buzz! Какво е зърнена закуска върху бял хляб?
Не знаех, че трябва да натисна бутон.
В кое шоу не се натиска бутон?
Следващ въпрос за познаване на семейството.
На кое бедро е мистериозната синина на мама?
На лявото! - На дясното!
Buzz! И двамата грешите. Мести се.
Хей! И мама играе!
Хей, татко, искаш ли да се включиш?
Играем за колата ми.
Ако искам колата ти ще я взема.
Аз платих за нея - Да
Е, аз платих за живота ти, така че..
Добре, следващ въпрос.
Сю пази ли или не старите си брекети
в шкафче до леглото си?
Откъде знаеш това?
Buzz! - Да.
Леле, Сю, това трябваше да е лесно.
Подхвърлях ти кокал.
Като говорим за кокали, коя е най-добрата ми
препратка по отношение на Сю като куче?
О! Че лижа собственото си повръщано.
Buzz! Че лижа собственото си повръщано. - Правилен отговор.
Съдията би приел и "пишка по дърветата"
Да!
Коя игра играхме, когато бяхме на къмпинг
и играехме със стари парчета от игра?
Battleboggleopoly.
Как.. Татко, не е честно!
Играеш ли или не?! Той играе ли или не?
Освен това, какво е правилото за бутона?
Защото понякога приемаш отговор само когато се натисне бутона,
а понякога не ги приемаш..
Въпрос за последния рунд:
Какво подарих на Сю за 21-вия и рожден ден?
О! Знам отговора!
Нищо. Отговорът е нищо!
Buzz! Нищо. Нищо не ми взе.
О, съжалявам. Грешен отговор.
Верният отговор е..
колата ми. - Какво?
Да. Брик ще получи утешителна награда..
надуваемото ми палмово дърво.
А Сю получава колата.
Наистина ли?
О, Боже. Благодаря!
Аксел, благодаря ти! Толкова много благодаря!
Ох! - Да, както и да е. Така трябва да бъде.
Не е голяма работа. Не прави от мухата слон.
Харесвам надуваемата палма.
Ще направя малка ниша за микрофиша там, където беше леглото ти.
Наричам го "фиш-ниша".
Палмата ще е добре за там.
Добре, благодаря, че играхте, деца!
Отивам да опаковам. Ще се видим от другата страна.
Брик.
Брик?
Какво правиш?
Пазя си мястото за утре.
След като не уважи това, че си го заплюх,
ще седя тук докато тръгнем.
Брик, това е последната вечер, в която ще спим в нашата стая.
Не искаш ли да бъде както през всичките 16 години?
Рамо до рамо като братя, говорейки си през нощта?
Стига бе, човек. Къде ти е сърцето?
Където е и тялото ми - до прозореца и няма да помръдне.
Добре, ясно, щом няма да дойдеш
в стаята ни, аз ще дойда при теб.
Бонбонче? - Не, благодаря.
Мога ли да кажа нещо?
Тръгвам си утре и ми се струва,
че ти пука повече за библиотеката,
редекорирането и твоята "фиш-ниша",
отколкото за мен.
Имаше суперчовешка сила да махнеш нещата ми оттам.
Това..
малко нарани чувствата ми.
Аксел,
през целият ми живот дишам мириса от потните ти обувки,
живея с купи за зърнена закуска насвякъде,
с космите ти навсякъде и мокри кърпи на леглото.
Никога не съм имал нещо, което не е било преди това твое
или нещо, което има нещо общо с теб.
И след като това свършва се опитвам да разбера
каква ще е стаята ми без теб.
Не знам. Ти си ми като ръка, нещо такова.
Сякаш внезапно да трябва да се научиш да пишеш с лявата ръка.
Разбра го, нали?
Да, разбрах.
Чакай, все пак ми обясни онова с ръката.
Казвам, че ще ми липсваш.
Да, така си и помислих.
Просто не знаех дали има друга част към това.
И аз чувствам това с ръката към теб.
Момент ли имате вие двамата? Сериозно?!
Не мога да повярвам!
Молих те непрестанно за момент.
И сега излизам, а ти подхвърляш
моменти като гердани на Марди Гра!
О, Боже! Сю, дадох ти колата си!
Какво още искаш от мен?
Това! Искам това от цяла седмица!
Имаме толкова неща да си спомняме..
Не си нося таблета с мен,
зашото не знаех, че това ще се случи,
но балът на университета,
когато ни извадиха мъдреците и беше толкова смешно.
Как ми даде футболната си тениска
и кучето Уфи и вилица.
Спаси ме от голямата крава, ходихме в Dairy Queen.
И тази вечер ми даде колата си..
което беше много мило, тъй като не бях събрала точките..
но не ми даде да ти благодаря или да те прегърна
и когато се опитвам да ти кажа, че ще ми липсваш
ти изтичваш да си вземеш кашон
или казваш, че ти се ходи до тоалетна или..
О, Боже, Сю, не разбираш ли?
Трудно ми е да се сбогувам, ясно?
Може би ми е най-трудно да се сбогувам с теб.
Наистина ли?
Ооо!
Чакай. Ходили сте в Dairy Queen без мен?
Ходили сме на много места без теб.
Роден си последен.
Изживяли сме цял един живот без теб.
Така е, Брик.
Но все пак се радвам, че се появи.
Наистина? Радваш се?
Винаги казваше, че е трудно да си средното дете.
Шегуваш ли се? Харесва ми.
Винаги съм се чувствала като щастливка по средата,
защото имам и по-голям
и по-малък брат.
Така съм и по-голяма и по-малка сестра.
Най-сигурно е по средата.
И от двете ми страни ме обичат.
Хей, ако и утре се чувстваш така
чух, че мястото по средата е свободно.
Добър опит, Брик.
Май мама и татко са знаели какво правят въпреки всичко.
Аксел имаше Сю, Сю имаше мен,
а аз получих цяло семейство, което ме чакаше,
когато най-после сем. Фъргюсън ме донесоха у дома.
Предполагам, че 3 е щастливо число.
Да
Три звучи правилно.
Трима пасват на задната седалка.
Мисля, че сега изживях момента си.
Леле. Замисли се.
Това е последната нощ,
в която и трите ни деца
живеят тук под един покрив.
Да.
Обичам това чувство.
Когато тялото ти просто знае, че са в безопасност
и са до теб в леглата си.
Е, денят дойде..
най-големият ми син наистина напускаше гнездото.
Опаковах сандвичи и безалкохолни за пътя натам
и сметана и кърпички за пътя към къщи.
Готови ли сме за тръгване?
О, да.
Хей, какво стана със синята чанта?
Синя е.
Върнах оранжевата,
риба тон се беше развалила в жълтата,
така че взех нова синя чанта.
Имаш нова чанта за пътуването!
Мамо, добре ли си?
Изглеждаш удивително спокойна за всичко това.
Нали знаеш, ти каза, че не искаш
да правим от мухата слон и не го правим.
Без закуска за довиждане, без ревливо сбогуване.
И когато си дойдеш вкъщи ще очакваш това.
Повече от това. Супер майка през цялото време.
Освен това има нещо, което няма да ми липсва.
Миризливите ти чорапи.
Брик?
Не, няма да ти нося книгата.
Ела си я вземи.
Заплюл си мястото, нали?
Да, щом си го заплюл значи е твое.
Ох, добре.
Добре, какво търся?
Розмари Клуни и Вера Елън:
"Дамите на бялата Коледа"?
Добре, да го търся на Б за "Биогарфии"
или на К за "Книги за стари дами"?
Добре, багажа е в колата.
Кажи ми, че нунджакото ми е там.
Там е. Но наистина, Аксел, не ти ли писна
постоянно да се удряш по главата?
Не помня да съм го правил.
Аха. - Мамо, да тръгваме!
Хей.. чакай малко, Аксел.
Виж, преди да тръгнем
има нещо, което исках да ти покажа.
Старият часовник на дядо. - Да
Знаеш ли, от години стоеше така на старото ми шкафче.
Все идваше в стаята, слагаше си го и се правеше на голям.
Спомням си. Да.
Е, сега, след като вече си голям,
го занесох на едно място и, поправиха го
и реших, че може би.. ще искаш да го вземеш.
Това е..
Леле.
Добре.
Виж на гърба, гравиран е.
Има някакви номера.
Географската ширина и дължина на къщата.
Така винаги ще помниш откъде идваш.
Благодаря, татко. Харесва ми.
Мамо, виж какъв страхотен часовник ми даде татко.
О, страхотно.
Сега вече всички имат часа на телефоните си,
но това е супер.
Шегуваш ли се?! - Какво?
Опитвам се да съм готина и не правя закуска на сина си,
не го прегръщам, а ти влизаш с танцова стъпка
с най-прочувственият подарък на всички времена.
Къде беше този замисъл за подаръци
по време на сезона на надуваемите вани за крака?
Ти я използваш. - Да, и имам гъбички!
Хайде, хора! Да тръгваме!
Е.. това е.
Поздравления, Аксел!
О, Аксел.
Знаеш, че никога не съм имал брат,
но винаги чувствах, че имам такъв, когато казваше
"Сю, разкарай смотаните си приятели от тук."
Имах предвид всяка дума.
Ооо.
Ще минеш по път 64?
Да. - Голяма грешка.
Има много строежи около Евънсвил.
Строят голяма църква.
По- добре е да минете по път 22.
Не, там има тол бутки. Няма да плащам 40 цента.
Има смисъл.
Как си, Франки?
Държиш ли се?
Опитвам се да съм готина заради Аксел,
но е много трудно.
Той гледа ли ме?
В момента съм в агония. Ще ми се да бях умряла.
Знам как се чувстваш.
И на мен ми беше трудно, когато оставих Шон
на летището тази сутрин.
Но поне знам, че ще се върне след няколко месеца.
Не мога да си представя през какво преминаваш в момента.
Благодаря, Нанси.
Е, синовете ни може да ни напускат,
но винаги ще имаме една друга.
Добре, опитвам се да съм смела,
но не мисля, че ми се отдава.
Но знаеш ли в кое съм добра? В плаченето.
Открих, че съм учудващо добра в това.
Ще се опитам да дойда през Юли.
Това е седмият месец, нали?
Да.
Обичам те.
И аз те обичам.
Уууууу!
Няма ли да правим така?
Здравей, Аксел.
Стран..Ашли.
Какво правиш тук?
Откъде знаеше, че заминавам?
Просто знаех.
Добре, благодаря, че дойде, за да ми кажеш чао.
О, няма да се сбогувам.
Ще се видим скоро.
Ох.
Мислех, че..
Може да седнеш тук.
Наистина?
Да.
Все още не разбирам как реда на раждане определя седалките,
но реших, че това е последното ти пътуване със семейството.
Освен това ще седя до прозореца на връщане.
Но мисля да седна от страната на мама.
Какво? Брик, не може да седнеш зад мама.
Аз винаги седя зад мама.
Това е момичешката страна на колата!
Не знам. След като Аксел го няма
мисля, че вече всяко място може да се вземе.
Не може! - Заплювам го!
Как.. Не можеш да си го заплюеш. Мамо, кажи му, че не може.
Просто ме оставете на гарата! Предпочитам да взема автобуса.
Тя вече каза, че ако е заплюто е твое!
Усмихнете се и помахайте. Съседите гледат.
Чао! Обичаме ви!
Вече започнаха да се карат.
Когато купувам подаръци пиша името ти на него.
Какво?
Когато купя подарък пиша и твоето име.
Какво? - Чу ме.
Не, всъщност не те чух. За това питам какво.
Просто казвам, че когато купя подарък
за децата ни пиша "От мама и татко"
Понякога даже те повишавам
и пиша "От татко и мама"
Да, така казваш, но всички знаят, че е от теб.
Не в това е смисъла.
Важното е, че го пиша от двама ни,
защото сме единство.
Евнуси ли каза?
Единство! Иди си промий ушите.
Може би не искам.
Виж, просто това беше последният подарък
и щеше да е мило ако ме беше включил. Това е.
Е, кажи му, че е от двама ни. Не ми пука.
Няма да го направя.
Хей, Аксел! Аксел!
Много се радвам, че хареса часовника,
който баща ти и аз ти дадохме.
Той измисли ширината, но аз се сетих за дължината.
Някой в колата вярва ли на това?
Не - Не
Хей, виж там.
"Свежи праскови Емъри"
Майк, спри колата. Аксел обича праскови.
Ще му взема малко..от мен.
Хей, Аксел! Спираме за праскови!
Праскови в колата от мама!
Не искаме да спираме. - Сега? Защо? Не искам праскови.
Мм. Всъщност, не са зле.
Да, не са лоши. Радвам се, че хареса моят подарък.
Честит ден за изнасяне! С любов, мама.
О, пчела! Пчела! Пчела в колата!
Няма да те ужили ако не се страхува от теб.
Да, но мен ме е страх от тях!
О! Ето още една!
Прасковите ги привличат.
Ох, даже не исках праскови!
Защо мама ми купи тъпите праскови?!
Бяха и от двама ни!
Бързо, хвърлете ги през прозореца!
Не, не можем да го направим!
Замърсяване и пилеене на храна!
Това е двоен грях!
Органично е! Няма проблем!
Извинявай, Америка!
Помнете, без течности, гелове или дезодоранти!
Не ми трябват сълзливи истории какъв обрив имате,
мехлемите няма да се качат на самолета.
Имаш ли лаптоп или течности в сака?
Не, госпожо. Спазих всички правила.
Браво на момчето.
Хайде.
Извинете ме. Това вашият сак ли е?
Да, сър. - Може ли да отидеш там, моля?
Знаеш ли, че е забранено да внасяте течности през проверката?
Не съм внесъл.
О! Може би машината ви е доловила
кексчетата на майка ми,
които са с течен шоколад в средата?
Много са сочни.
Не, този предмет не е кексче.
Говоря за това.
Изглежда, че тук имаме снежен глобус със зимна сцена
и бележка, на която пише..
Шон, винаги си ме наричал своята снежинка
и когато намерих този снежен глобус
първият човек, за когото се сетих, беше ти.
Ако някой ден ти е мъчно за дома, разтърси глобуса и си мисли за нас.
С любов, Сю.
Какво?
Съжалявам, но ще трябва да изхвърля това.
Харесвам снежните глобуси колкото следващият на опашката,
но не мога да Ви пусна на самолета с това.
О, няма да се кача на самолета.
Извинете ме! Извинете! Съжалявам!
Извинете! Съжалявам!
Кон.
Крава.
Кон.
Изпуснахте гледката.
Предупреждение от Индиана Мобайл: Почти изхарчихте мобилните си данни.
Остават 5% от семейния план.
След изтичане всеки GB се заплаща по 15 долара.
О, Боже! Всички, изключете си телефоните! Изключете ги!
Какво?! - Мамо! - Хей!
Ще превишим лимита си!
Изключете си телефоните!
Не! На 6-то ниво на Pizza Man съм!
Направих 6 глазури. Брик, изключи си телефона.
Стрийм-вам "Режисьорско издание на Планета Никъде"
Сю, изключи твоя. - Още не.
Гледам как едно куче сърфира и почти стигна сушата.
Освен това, ти каза, че филмът "Планета Никъде" е ужасен.
Така е. Мразя да го гледам.
Сю, на никой не му пука как кучето сърфира!
Ами куче, което сърфира назад?
Толкова е уверен! - Има спасителна жилетка.
Майк - Чухте майка си..изключете ги!
Всички!
Не говоря само за игри и видеа.
Изключете ги! Не ви трябват.
Има цял един свят там, който е много вълнуващ.
Кон.
Крава.
Здравейте! Сю е. Съжалявам, но не съм на линия.
Моля оставете името, номера си и едно хубаво пожелание за света.
Шон?
Шон, какво правиш тук?
Аз.. - Трябваше вече да летиш.
Трябва да говоря със Сю!
Сю? Тя е на път за Денвър.
Тръгнаха преди час.
Оо! Добре дошли в Илинойс. Градът на Линкълн.
О, леле. Приближаваме!
Остават само 3 щата!
Ух! Стомахът ми не е добре.
Мисля, че прасковите с пчели на мама бяха гадни.
Прасковите с пчели на мама И татко бяха гадни.
Знам от какво е, Аксел.
Нервен си. Имаш пеперуди в стомаха.
Не съм нервен.
Сигурно е от нещо, което съм ял.
Аксел, виждала съм те да изваждаш сандвич
от кошчето и да го дояждаш.
Не е нещо, което си ял.
Признай си, имаш пеперуди в стомаха.
О, така ли? А знаеш ли какво имаш ти?
Какво? - Замразена глава.
Аксел, вече не ти е позволено да говориш за замразяване на главата ми.
Имаме сделка! - Вземам си забележка.
Но нямаме сделка за замразяване на тялото ти.
Не можеш да го направиш! - Да, ще го замразя.
Ще замразя тялото ти
и ще ти хвърля главата в езеро Макорник
Не можеш да хвърлиш главата ми в езеро!
Там си играят малки деца и ще я намерят
докато търсят раци!
Всъщност, промяна в плана.
Ще ти замразя тялото
и ще сложа конска глава на него.
Добре, тогава аз ще взема тялото на коня
и ще сложа глупавата ти глава на него!
Ще бъде супер. Ще бъда най-готиният мъж-кон на света.
Лъжеш. Лъжеш!
Няма да си щастлив с тяло на кон.
Разбира се, че ще бъда. Ще спечеля дербито в Кентъки
и после ще давам интервюта.
Няма да имам нужда от жокей.
Тогава аз ще взема конската си глава
и ще тичам на дербито в Кентъки!
Ще бъдеш на Кентъпо дерби.
Няма да можеш да мръднеш и две крачки без да се спънеш
с голямата си тежка конска глава на глупавото си Сю-тяло.
Спрете да говорите за човешки глави на животински тела!
Знаете, че това е 43-тият ми най-голям страх!
Това е! Включете си телефоните!
Ще платя сметката.
Леле, този кара като луд. За къде си се разбързал, приятел?
Аксел, спри да се правиш, че ще е добре
ако сложат главата ти на конско тяло! - Прекалено късно!
Ти ще сложиш главата ми на конско тяло и всички ще ме харесат.
Всъщност, знаеш ли какво?
Промених си мнението. Права си.
Грешно е да слагам конска глава на тялото ти.
Няма да е честно за коня.
Млъкни! Затвори си глупавата уста!
Лееееко момиче!
Някой да вземе синята чанта
и да и даде морков.
Мамо! - Майк
Аксел. - Шон?
Сю! Сю!
Шон?
Ка..Какво правиш тук? Всичко наред ли е?
Бях на летището за Гана
и намерих това в чантата си.
Да, сложих го там като подарък за сбогуване.
Бил си доста път, за да ми благодариш, Шон.
Не, не, не. Ти не разбираш.
Купих това за теб миналата година.
Как дойде при теб?
Намерих го в боклука до апартамента си.
Аз го изхвърлих там,
когато Аксел ми каза, че се срещаш с някого.
Аксел! Казал ли си на Шон, че се срещам с някого?!
Мислех, че си там за Лекси!
Казах ти, че харесвам Сю на Нова Година!
Мислех, че си пиян!
Защо не каза на мен на Нова Година, че ме харесваш?
Не знам.
Мислех, че си с онзи тип Ейдън
и реших да ти покажа като оставих балоните,
подаръците и цветята..
Ти ли си бил?! О, моя грешка!
Дадох цветята на Синди!
Това е толкова объркващо!
Сю, хората пътуват през целия свят да намерят сродната си душа,
но моята е била точно отсреща през цялото време.
Не знам кога започнах да се чувствам така.
Може би когато майка ми ме накара да те държа за ръка
в зоологическата градина, за да не се изгубиш. Не знам.
Но знам, че когато се целунахме
беше най-хубавото нещо, което някога ми се е случвало.
Всичко около теб ме прави щастлив..
начина, по който мислиш, начина, по който се усмихваш.
Как се вълнуваш от всичко..
от кексчето, което си изяла, от мириса на тебешир.
Ти си ходеща слънчева светлина и се чувствам като пълен идиот,
че съм пропилял толкова време и не съм ти казал това.
Е, сега знаеш как се чувствам, но трябва да ми кажеш..
какво означава това за теб?
Даваш ми го, защото съм приятел на брат ти?
Или защото съм ти съсед?
Трябва да си супер откровена с мен, Сю
защото очевидно не сме добри в това да сме откровени.
Това достатъчно ясно ли е?
Обичам те, Сю Хек.
И аз те обичам толкова много!
Чакай! Чакай, чакай.
Не те ли очакват в Гана?
Да, но няма значение. Ще се върна след три месеца.
Ще бъда тук.
Е, но на този път. Ще съм си вкъщи.
Или може би ще съм навън, когато се прибереш,
но ако ми се обадиш ще дойда..
Ще пазиш ли това за мен, докато се върна?
Ще го пазя.
Шегуваш ли се?!
Това наистина ли се случи?
Сю.
Няма значение, не ни трябва.
То свърши своята роля.
Събра ни заедно.
Е, аз изобщо не очаквах това да се случи.
Аз знаех. Знам от известно време.
Аз знам първа, но се заклех, че няма да казвам.
Затова аз знаех, а вие не.
Аз знаех. - Аз знаех.
Не и преди аз да знам.
Летя във въздуха.
Знаете ли, гледала съм филми, в които хората са толкова щастливи,
но никога не съм мислела, че може да се случи на мен.
Не е ли лудост как работи света?
Живеех си нормален живот до 15-та миля
и тогава..Пуф! На миля 16
съм влюбена жена.
Нали знаете чувството, когато просто обичате
някого толкова много, че ви боли, когато не сте с него?
Нали няма да охкаш през цялото време до Денвър?
Ще охкам цяло лято, докато той не се върне.
Не знам защо плача.
Толкова съм щастлива!
О, леле. Добре, чакай.
Мисля, че имам кърпички тук.
О, чакай. Не тази. Това е новото завещание на салфетка.
Какво? Какво искаш да кажеш?
Направил си ново завещание без мен?
Просто записвах някои мисли.
Имаше инцидент в кариерата миналия месец,
голяма експлозия.
Какво? Имало е експлозия?
Не си ми казвал, че за малко си щял да се взривиш!
Е, няма какво да се казва.
Тук съм. Ако се бях взривил щях да ти кажа.
Е, не аз. От човешки ресурси казват на втория в семейството.
Имат и съветник по скръб ако искаш.
Знаеш ли какво? Няма да ми трябва.
Имаме ново предупреждение.
Добре, кой използва интернет?
Пише, че сме на 99%
Трябваше да кажа на Брад, а той ме включи
в общ чат с акапелната група
и сега телефона ми ще прегрее.
Мобилните данни струват пари. Не може все да правим това.
Виж, просто ме махнете от семейния план.
И без това от новата работа ще ми дадат телефон.
Аксел, не ставай смешен.
Няма да те изключваме от семейния план.
Защо не? Няма смисъл.
Защото си част от семейството.
Не съм. Вече не.
Спри колата. Спри колата!
Ще взема синята чанта. Може да и трябват бисквити.
Франки, какво правиш?
Не, не мога да го направя.
Не мога.
Няма да заведа сина си на милиони мили.
Няма да съм част от това. Просто.. Не мога повече.
Вие правете каквото искате, но аз няма да тръгвам.
Опитах се, Аксел.
Опитах се да съм готина, за да се върнеш
и да ни идваш на гости и да не те загубя завинаги,
но знаеш ли това?
Не съм готина. Не съм ОК с това.
Знаеш ли, от Индиана Мобайл са направили семеен план с причина.
Защото семействата са свързани заедно.
Без значение какво.
Не можем да сме сами и да използваме минутите
си сами.
Минутите са свързани! Преплетени са!
Защото така трябва да бъде.
От Индиана Мобайл го разбират.
Франки.. - Не
И трябва да оценяваме минутите преди да изтекат.
Защото това е краят.
Това е. Свърши се.
Петимата никога повече няма да сме заедно както сега.
Аксел си тръгва, Сю ще се хване на някаква хотелска работа,
Брик ще стои в стаята си и ще чете,
а баща ви ще се взриви и ще разбера от някой съветник по скръбта!
Това е краят на една ера.
И никога повече няма да е същото.
Така трябва да стане.
Просто ми обещайте, че каквото и да стане
или..където и да сте,
винаги ще сме на един семеен план.
Добре. - Обещаваме. - Винаги
Не знам защо се притеснявах
Аксел се върна в Орсън
Сериозно?
Мисля, че ме чухте, когато тръгнах за работа ви казах
да изчистите!
Трябва ли да оставяш чорапите си навсякъде?
О, Боже! Все ми се мешаш!
Цял ден ли сте на дивана?
Нарича се лято, татко. Провери го в нета.
Да, провери го!
Хей, какво ти казахме с майка ти?
Внимавай с тона!
Да, с Майк получихме най-сладкото отмъщение.
Той имаше трима сина като него.
А Брик?
Той създаде удивително успешна поредица за странно хлапе,
което бива засмукано в магическият си микрофиш
и пътува из света с вярната си раница.
Г-н Хек, обожавам частта, в която той ближе колата.
Толкова е забавно. Как се сетихте за това?
Имах много интересно детство.
А Сю?
Тя стана страхотната жена,
която всички знаехме, че ще стане.
За жалост, тя и Шон скъсаха.
После се събраха.
После скъсаха пак.
Накрая се събраха за последен път.
Обявявам ви за съпруг и съпруга.
Да, най-накрая станахме Донахю.
А аз и Майк?
Е, никога не спечелихме от лотарията.
Не оправихме тапетите.
Не закърпихме дупката.
Не сменихме пералнята.
Но като изключим всичко, което нямахме,
имахме много.
Гладен съм. Трябва да спрем някъде.
Изхвърли хубава храна през прозореца.
Няма да спираме.
Има енергийни блокчета в синята чанта.
Чакайте. Къде е синята чанта?
О, Сю забрви синята чанта!
Стига си ме удрял, Аксел!
Щом забравиш синята чанта ще те ударя.
Не удряй сестра си!
Виждате ли? Затова не исках да седя по средата!
По средата.
Край! Превод: Виолина Петрова