Пръстена-печат на краля. Защо не си послужихте с него, за да се освободите?
Тогава щяха да разберат всичко.
Изпарил се е яко дим.
Обеща ми, че няма да ме обикнеш,
но го видях в очите ти, докато лекуваше раната ми.
Моят вожд ще изпрати памунки.
Губернаторът е взел работници-памунки. - Да, госпожо.
В другите стопанства също има индианци.
Ти си плъх. Нямаш си мама и татко,
защото не заслужаваш такива и никога няма да ги заслужиш!
Дадох му да разбере, че не мога да му дам сърцето си.
Веднъж го сторих и това ме съкруши.
Никога вече.
Уианоките ще поведат война отвъд реката.
Ние ще нападнем там, където англичаните са завзели земя.
Когато бъдат заличени от този свят,
ще дойде ново време.
Смъртта им ще даде нов живот
и ще придобием огромна духовна сила.
Жреците ми дадоха ново име,
за да съм непобедим в тази война.
Сега е времето памунките да извоюват победа.
превод: teali
Жена ми ли безпокоиш, Чакроу?
Отговори ми.
Кога ще спреш да навестяваш семейството ми?
Уингануске трябва да дойде в селото ни.
Ще престанеш да решаваш какво трябва да стане. Разбра ли?
Хенри, бременна съм.
Нося твоето дете.
Тогава аз ще те заведа при роднините ти памунки.
Не!
Чакроу.
Не приличаш на човек, който се радва на добрата вест.
Защо така?
Кажи.
Разкажи ми за мрака, който виждам в очите ти.
Де да можехме така да се наслаждаваме на покаянието си,
като Мърси.
Сърцето й не е изпълнено с разкаяние,
а с греха, че е забременяла.
Изгледът да загубиш такава вярна прислужница
сигурно те жегва, Джослин.
Ще си намеря друго момиче, веднъж Мърси да се омъжи.
Повикахте ме, сър, за да злорадствате,
че се върнах от пътуването нагоре по реката с празни ръце?
Вдовице, ти си доблестен враг.
За жена.
Още ли няма вест, губернаторе,
къде изчезна г-н Крабтрий?
Непокорството ти носи вълнение, вдовице,
но войните се печелят с мощ.
Наел съм разузнавачи и убийци да го преследват.
Търговският посредник е мъртъв.
Трупът му в този миг пътува към нас.
Аз ще знам, че си победена, вдовице,
а ти покорно ще го приемеш.
Обаче и светът трябва да го види.
От днес нататък,
ще правиш реверанс, когато ме срещнеш.
Да видим как изглеждаш с превито коляно.
Би могла да се справиш и по-добре.
По-ниско!
По-ниско.
Тук е стоял Великият творец, докато е бродил из този свят.
Минал е оттук.
Донесъл е кожата на елена, убит от Четирите ветрове.
Жертвоприношение, което ни е дало живот.
Хвърляме еленска козина, както е сторил Великият заек,
за да бъдат родени още животни, които да ловуваме.
Госпожо,
искате ли вие да разчупите погачата над главата ми на сватбата?
Да.
Забелязах г-н Рийд
да показва ковачницата си на мъж, който приличаше на ковач.
Да, това е новият ковач.
Джеймс Рийд си е взел чирак?
Не, госпожо. Продава ковачницата си.
Такава погача ще приготвя, че да се троши красиво.
Значи Джеймс Рийд възнамерява да заеме друга длъжност в Джеймстаун?
Г-н Рийд заминава, госпожо,
в друго селище нагоре по реката.
На камъка ли си дошла да се помолиш, г-жо Рутър?
Видях вожда им тук, сър. Опечанкану.
Полагаше тютюн и други подобни.
Вярват, че върху камъка стои отпечатък на един от боговете им.
Разправят, че някога е бродил по земята.
Хвърляха ли еленска козина във въздуха?
Разказват на децата си, че ще донесе
нови животни на този свят, за да има какво да ловуват.
Индианците ще се научат,
че боготвореното от тях е невярно и безполезно.
Когато богохулните им тотеми изчезнат, те ще ги забравят.
Какво? Слабаци ли сме?
Ще ни се подиграват с невежеството си?
Разрушете го.
Недейте, сър. Почитаха своя бог.
Там.
Колко се радвам да те видя!
Там.
Този път ще се грижа за теб.
Обещавам.
Тамлин,
няма ли да се прибереш у дома с мен?
Моля те.
Губернаторе, Опечанкану е сменил името си на Мангопийсомон.
Възможно е да е бойно име.
Трябва да разучите, да проверите настроенията им.
Разпореждаш ми как да управлявам, Шароу?
Индианците са победени.
Търговията е оръжието, което ги опитоми.
Бог, храната и приятелството ще ги подчинят.
Коленичат в църквите ни, носят дрехите ни,
копнеят за храната и изисканите ни вещи. Това е покорен народ.
Губернаторе, памунките са храбри, горди хора.
Щом вярвате, ще сте ги стъпкали,
умът ви е поразен от арогантност.
Вдовице, наредих ти да ми се покланяш, когато се срещнем.
Има ли причина руменото притворство да се завърне върху бузите ти?
Скъпи губернаторе,
само се наслаждавам на вкуса на ечемичени бонбони.
Появиха се в къщата ми, след като се стъмни.
Изпълват устата ми със сладкия вкус на Англия.
Чудя се по какъв път са стигнали дотук.
Ето го и него.
Ето го момчето.
Не познах ли, че ще се върне?
Добре изглеждаш.
Чух, че ни напускаш, г-н Рийд.
Когато се върнахме
писах до Англия,
че искам да поверя ковачницата си
на мъжа, който плати най-високата цена за нея.
Джеймстаун се радва на такъв разцвет.
Богатството ни расте,
а градът и стопанствата се ширят отвъд въображението.
Нямам нищо против плановете на други хора,
но те не са мои.
Съзирам златна скръб върху всяко лице.
Кога заминаваш?
Няма причина да отлагам, след като новият ковач дойде.
Заминавам утре.
Джеймс.
Нека ти дам нещо за спомен.
Ти ми спаси живота.
Дано никога не го забравиш.
Получихме вест
за злополучната смърт на г-н Крабтрий.
Наредих да върнат трупа му,
за да му уредим достойно погребение.
Защо е пълен със свински езици?
Те уличават лъжеца.
Губернаторе. Губернаторе, трябва да го видите.
Що за шега е това?
Но, сър, нали вие наредихте да ме арестуват,
да ме затворят.
Ето ме тук.
Губернаторе, забележете какво има на пръста си.
Пръстена-печат на краля.
Убийте ме, ако щете, губернаторе. Това няма да промени участта ви.
Изпратих вест на негово величество за моите разкрития.
Нов губернатор прекосява океана.
Освободи го.
Нека измия лицето ти,
за да видиш колко си хубав.
Не!
Остави ме на мира.
Какво ти се е случило там, дете?
Джеймс Рийд!
Арестуван си за престъпление.
Чухме, че ненадейно напускаш града,
докато ценна брошка на вдовицата е била открадната.
Защо памунките искат да воюват сега, Хенри?
Дано не го сторят, но ние ще сме готови.
Трябва да сложим такива бурета навсякъде, Пепър.
Уингануске щеше да ни каже, ако се задават неприятности.
Някои хора изпитват дълбока вярност.
Може да е силно привързана не към мен, а към народа си.
Ако индианците дойдат,
ще им покажем, че притежаваме страховита мощ.
Проявяват неуважение, заграбват повече от нужното
и погубват онова, което Великият заек е сътворил.
Техният мрак ще ни погълне.
Ето знак, че призивът ни е оправдан.
Мария.
Какво има?
Не знам.
Нещо не е наред.
Но, Педро, не знам какво.
Народе мой,
дойдохме във Вирджиния, за да осъществим чудесна мисия.
Стопанства.
Семейства.
Богатства.
Ние сме завоеватели и създатели на нов свят.
Създаденото тук
е основано на любовта към старата ни родина.
Ще изпълним полята с много, много силни мъже
като Педро.
Задвижихме това, което ще се случи.
Дойде краят на моето призвание,
на службата ми към вас.
Отстъпвам длъжността на ваш губернатор.
Нов управник на Вирджиния е на борда на кораб,
прекосяващ океана, за да поеме тази горда служба.
Едно е сигурно,
няма никакво съмнение,
че благородната ни кауза ще се увенчае с успех.
Върнете се в стопанствата си, вършете си работата
и благодарете на небесата, че сме англичани.
Изглеждате така, сякаш вас са свалили от длъжност, маршале.
Току-що научих кой ще е новият ни губернатор.
Сър Франсис Уаят. - Но това е превъзходно!
Баща ми служеше на неговия баща в имението Боксли, когато бях дете.
Той много ме обича.
Май си глътнахте езика, сър?
Изгубихте ума и дума?
Надявам се да останете, маршал Редик.
За да служим заедно на нашия нов губернатор.
Обичам те.
Ето, изрекох го.
Сега ще останеш в Джеймстаун.
Не, няма.
Ще се венчаем.
Сега вече ще останеш.
Не.
Няма.
Не разбираш ли?
Ярдли е свален от власт.
Съдбата най-сетне ни се усмихна. Ще имаме земя
и какъвто живот си пожелаем.
Ти ме обичаш.
Знам, че е така.
А аз склоних.
Ще получиш каквото искаш.
Ако остана, ще съм твой пленник.
Имаш ли някаква представа какво ми струва да кажа тези неща?
Всеки мой дъх е заключен зад обещание, което си дадох.
Никога да не обичам. Никаква любов.
Никога.
Но аз те обичам.
Обичам те.
Не чуваш ли?
Чувам.
Но не те е грижа.
Грижа ме е.
Да.
Но заминавам.
Защо?
Ще разбереш, когато си отида.
Разбиваш ми сърцето.
Ти сама си го разбиваш.
Джеймс Рийд,
търсим Чакроу. Да си го виждал наоколо?
Не, не съм, Сайлъс.
Джеймс Рийд,
нуждая се от твоята мъдрост.
Ще ми помогнеш ли?
Там.
Не мога да върна изречените думи.
Нито да променя стореното.
У мен понякога има нещо,
някаква жлъч,
жестока и горчива.
Та ето какво.
Мислех, че понеже собственият ми баща
беше жесток и изпълнен с омраза
и защото у мен бушува буря,
даже докато си седя мирно...
Мислех, че всичко е оправдано.
А сега разбирам, че никога не е.
Аз не съм дете. А мъж.
Думите ми ги даде Джеймс Рийд,
но вече са мои.
Аз съм мъжът, а ти си детето.
Затова трябва да се държа като такъв.
Ще си хапнеш ли хляб?
Жена ми, тя приготвя
страхотен хляб.
Ако искаш баща,
с гордост ще ти стана.
Страхотен хляб.
Чудесна работа, капитане. Тези мъже ще ми служат добре.
Да ги заведат в стопанството ми днес.
Много мъже като Педро ще изпълнят полята.
Каза го, защото
ние сме тези, които ще остави в своето завещание на децата си.
Никой няма да го спре.
Вече няма власт като губернатор,
но всичко си е същото.
Виждаш как идват все повече като нас.
Може би вече е започнало.
Какво ще правим?
Знаеш какво трябва да направиш.
Повярвай, Педро.
Братя мои.
Аз съм Педро.
Сражавал съм се в много битки.
Няма по-силен от Педро Мвемба.
Аз ще съм ви учител.
Аз ще съм ви наставник.
Готови сме.
Четирите духове благосклонни ли са към нас?
Ще постигнем ли успех?
Сега ли е подходящото време?
Щом луната навлезе в намаляващата си половина, ще нападнем.
В ранни зори, когато принесеният в жертва малък брат седне на хоризонта.
Мърси, защо дойде тук?
Боя се от кораби. Имам голям страх от морето.
Не бях напускала моето село.
Но прехапах устна и си рекох:
"Не е ли романтично?"
О, Мърси.
Много те обичам.
Знам, госпожо.
Никой друг не обича като вас.
Мислех, че си ни напуснал. - Така беше.
Но се върнах.
Ще дойдеш ли с мен?
Как бих могла?
Всеки ден се борих за мястото си тук и след като успях...
Ще дойдеш ли с мен, въпреки това, ако ти кажа, че те обичам?
Обещавам ти, че ще пътуваме надлъж и нашир из тези земи
и ще открием всичко, което може да бъде открито.
А ако намерим невъзможно красиво поле,
може да си построим дом и да имаме деца.
Деца? - Да, деца.
Ела с мен.
Не.
Да.
Ще са ми нужни поне две-три седмици, за да уредя нещата си тук.
Сега е моментът.
Ако се забавиш,
ще ме залъжеш и ще се постараеш да ме убедиш да остана.
Да вдигнем наздравица за Мърси?
Чакроу.
Какво ще последва?
Какви са плановете на Опечанкану?
Дадохме ви зърно, когато бяхте гладни.
Но кой ще умре?
Как ще стане?
Ако ме обичаш, ще ми кажеш.
Смъртта ще пречисти земята.
Жертвоприношението ще донесе нов живот.
Пролятата кръв ще донесе нова кръв.
Храната в Джеймстаун е добра.
Губернаторът сигурно е много доволен, а?
Ще ми се да ядяхме всичко това безплатно.
Разказах ли ви историята как срещнах Мария?
И така, Мария, когато ме видя...
... когато те видя.
Мария.
Педро, да бягаме. Да се махаме.
Ей, аз съм Педро.
Приятели.
Навярно можете да ми помогнете.
Кристофър.
Иди в града
и кажи на всички, че има нападение.
Аз ще го скрия.
Тръгвай, Мария! Или ще се простиш с живота си.
Сайлъс! Побързай!
Не може да останете тук. - Къде ще нападнат?
Идват много воини от много далеч,
ще нападнат навред край реката.
Идете в града.
Бягайте колкото можете по-бързо до Джеймстаун.
Какво ще правиш, Чакроу?
Аз обичам моя народ.
Тръгвай.
Хенри. Хенри.
Вече ти си моето семейство, Хенри.
Уингануске, ще съм ти добър съпруг.
Стойте близо до мен.
Г-н Крабтрий, памунките ни нападнаха.
Те са навсякъде.
Трябва да се върнем в селището.
Качете доктора в каруцата ми.
Бързо.
Хенри, зад нас има други.
Тук сме в капан.
Тези хора ме смятат за магьосник.
Сам го казахте, г-н Шароу.
Ще успеете ли заедно
да пренесете доктора и бързо да се придвижите надолу по реката?
Ще тръгна срещу тях
като магьосник, за да ги заблудя.
Докато съм приковал вниманието им, бързо се измъкнете.
Сър, те ще ви убият.
Обади им се.
Кажи им, че отивам да ги омагьосам.
Английският магьосник ще дойде при вас
и ще донесе магията си.
Памунките ни нападат!
Джеймс Рийд, г-жо Кастел, влезте вътре в селището.
Нападение на памунките!
Всички да влязат в селището! - Някой да доведе губернатора!
Затворете портата! Памунките ни нападат!
Стотици заселници са убити из цяла Вирджиния само за ден.
Единствените оцелели са успелите да се завърнат в Джеймстаун.
Колонизаторите си отмъстили ужасяващо - с многобройни нападения
и наложен глад, изгаряйки реколтата, канутата и къщите на племето поухатан.
Англичаните използвали нападението като оправдание за изтреблението
на местните племена в колония Вирджиния и завземането на още повече земя.
Synced & corrected by QueenMaddie www.addic7ed.com