Досега в Странни нови светове.
Чела съм, че енарите притежават форма на прекогниция.
Знаех, че ще попитате това.
Хемър може да не вижда, но другите му сетива компенсират.
Държиш нещо в буфера.
Рукия. Моята дъщеря.
Преди година беше диагностицирана със сигнокемия.
Време ли е за приказка? - Да се обзаложим.
Това си ми го чел поне сто пъти.
Това не означава, че краят не може чудодейно да се промени.
Личен дневник на главния медицински офицер.
Звездна дата 2341.6.
Ентърпрайз извършва рутинно проучване на Джонизийската мъглявина.
Няма много работа за лазарета.
Затова реших да продължа едно свое изследване.
Състоянието на пациента не се е подобрило.
Месеците станаха дни, а след това часове.
Всяка минута стана безценна.
Толкова малко време й остава.
Тате, довърши приказката.
Харесвам, когато четеш края.
Трябва да се върнеш вътре, Рукия.
Просто я довърши с мен. Моля те.
"Крал Ридли оглеждаше бойното поле докато силите на кралица Нев...
... наближаваха границите на неговото кралство.
"Положението бе мрачно. Шамбеланът на краля...
... сър, Рот се бе обърнал срещу тях."
"Единственият им съюзник... принцеса Талия...
... бе паднала пред злата кралица."
Крал Ридли бе превъзхождан числено... - Мразя тази част.
Нали искаше да ти я прочета? - Зная.
Просто винаги ми се иска Ловкинята да дойде и да помогне.
Знаеш как, да се събере със сър Адя и да спаси краля.
Не става така. Крал Ридли е принуден да избира.
Да даде най-голямото си оръжие... - Живачният камък.
Или да спаси принцеса Талия.
Зная. Но ако можем да променим края?
Някой ден...
... когато пораснеш ще пишеш свои истории.
И те ще имат какъвто край пожелаеш.
Но първо трябва да стана по-добре, нали?
Да.
Когато стана по-добре ще може ли да видя каютата ти?
Ще те разведа да видиш целия кораб.
Обичам те, тате.
Аз също те обичам.
Винаги.
Лека нощ.
Химикал 3-QND е задържан в поле
Докторе, екипажът на совалката се приземи преди часове.
Има ли причина все още да не са одобрени за служба?
Съжалявам.
Май се отнесох в изследванията си.
Веднага се заемам. - Имате ли напредък?
Не.
Последното, което опитах буквално се взриви в лицето ми.
Може би се натоварвате прекалено много.
Рукия живее в транспортьора твърде дълго.
Много по-дълго отколкото очаквах.
Но дори така да е, нейното време изтича.
Трябва да има някакъв лек.
Просто трябва да го намеря.
Съчувствам за бащините ви задължения.
Но трябва да ви напомня...
... и за задълженията ви на главен медицински офицер.
Разбрано, командире.
Ще се уверя, че екипът ще бъде одобрен за служба веднага.
Но първо, защо не си починете малко?
Ще прегледате екипа, когато се почувствате по-добре.
Добре съм. - Тогава го приемете за заповед.
Екипажът няма да ходи никъде.
Рукия също.
Благодаря ти, Уна.
Кадет Ухура ме информира,...
... че всичките ни сонди са прибрани.
С това проучването на мъглявината изглежда завърши.
Мога да свикна с това. - Сър?
С това.
Няма битки, няма хаос.
Просто сканиране на мъглявина и фокусиране върху науката.
Хубава промяна в темпото не сте ли съгласен?
Капитане, неколкоратно сте ми казвали, че хората имат суеверие...
... за изричането на добрите неща на висок глас.
Г-н Спок, никога не съм ви имал за суеверния тип.
Ерика.
Въведи курс за звездна база Макнеър.
Аз ще черпя.
Курсът е въведен и ние сме готови за уорп по ваш знак, сър.
Ще го кажете ли?
Удари го.
Казах "удари го".
Удрям го, капитане, но... не се движим.
Мичъл какво става с кораба ми?
Всички системи са зелени, но сме замръзнали на място.
Г-н Спок? - Сканирането открива...
... малък поток на синхротони от вътрешността на мъглявината.
Може би това е повлияло на уорп двигателя.
Или... - Или?
Може би наистина го урочасахте.
Дано само за това да трябва да се притесняваме, Спок.
Пайк до Инженерното. Имаме ли още уорп-ядро там долу?
Въпреки липсата на движение изглежда ядрото функционира нормално.
Може би мъглявината ни пречи да създадем статичен уорп-балон.
Предлагам да използваме импулсните тръстери, за да избегнем от гравитацията й.
Съгласен съм с плана на г-н Спок.
Страхотно. Да действаме.
Прехвърлям мощност към импулсните тръстери.
Ортегас? Разкарай ни оттук.
Целуваме мъглявината за сбогом, втори дубъл.
Мостикът до д-р М'Бенга. Има спешен случай.
Лейтенант Ортегас е ранена. - Идвам, капитане.
Мостик.
Здрасти! - Дръпнете се!
Всички да приветстват краля!
Какво по дяволите?
Космосът.
Последната граница.
Това са пътешествията на звездния кораб Ентърпрайз.
Неговата петгодишна мисия е...
Да изследва странни нови светове...
Да издирва нов живот...
и нови цивилизации.
Да отиде смело там където никой не е бил преди.
СТАР ТРЕК СТРАННИ НОВИ СВЕТОВЕ
Дойдох да видя Ортегас, но... - Ортегас?
Искате да кажете сър Адя. Ела, ела.
Сър Адя? От книгата?
Книгата, сир?
Това някаква шега ли е, капитане?
Ако желаете шеги мога да призова придворния шут.
Призоведе придворния ш... - Не.
Задръжте шута! - Просто...
Всички сте облечени като герои от книгата, която чета на моята...
Ами Ортегас е сър Адя.
А вие сте явно сър Аманд Рот.
Вашият предан шамбелан.
Твоя идея ли беше?
Моя идея... за какво, сир?
Може би най-добре ще е да седнете, крал Ридли.
Може би трябва да седна.
Вероятно ваше височество е ожаднял.
Глътка вино ще ви освежи. - Какво правиш?
Просто се опитвам да помогна на бедния ни уморен крал.
От къде идва виното, Рот? - Да видим.
Дойде от до гарафа. - Мой клетвен дълг е...
... да се грижа за добруването на краля.
Той няма да пие нищо, което първа не съм опитала.
Като шамбелан, здравето на краля е най-голямата ми грижа.
Думите ви мога да излъскат и най-хубавата ябълка, сър Рот.
Може би са по-подходящи...
... за кухнята.
Трябва ми един момент. Компютър.
Регистрираш ли абнормални отчитания на мостика?
Компютър? - Явно има предвид Оракула.
Компютър?
Експлозията.
Може би 3-QND ми е причинило халюцинации.
Трябва да отида в лазарета. - Към лазарета.
Извинете, ваше височество? Къде е лазарета?
Трябва ли да реквизирам кораб?
Знаех си, че тази ужасна мъгла е лоша поличба още като се появи.
Мъгла? Каква мъгла?
Мистериозна стена от дим.
Тя обгърна цялото кралство.
Отровен въздух.
Обзалагам се, че е проклятие пратено от кралица Нев.
Магьосничеството е оръжие за страхливците.
Всеки ден може да ме покосите с чист удар от меч.
Наистина ли?
Къде отивате?
Сър? - Да взема медицински...
Едно магическо устройство наречено трикодер.
То ще ми даде отговори.
Просто останете тук. И двамата.
Кралю мой. - Господарю.
Чудесно е че ви виждам крал Ридли.
Какво ви води в моето убежище?
Търся това.
Някакъв...
... изцеляващ камък ли е?
Според показанията съм в отлично здраве.
Показания?
Позволете ми да ви прегледам.
Толкова много болка.
Тежи на духа ви.
Трябваше да дойдете при мен по-скоро.
И какво казва устройството ви за мен.
Имаш високи нива на допамин. - Допамин?
Кралю.
Зная, че казахте да не ви следвам, но принцеса Талия настоя.
Скъпи ми, смели крал Ридли.
Толкова съм благодарна, че най-накрая ви открих.
Кралица Нев нахлу в кралството ми.
Тя е обсебена от Живачния камък. Мисли, че е у мен.
Нейната Пурпурна гвардия овладя моя трон и затвори моите поданици.
Едва спасих живота си. Да не говоря за бедната ми малка Руна.
Нали така? - Това е...
Мама те обича много. - Това е ужасно.
Зная, че Живачния камък е във вашите сигурни ръце.
Аз...
Разбира се.
Да.
Камъкът е на сигурно място.
Послушайте ме.
Ако не използвате силите на камъка, за да плените и спрете кралица Нев...
... тя ще ни окове всичките.
Кралството ви ще падне като моето.
Какво е това?
Не прилича на Живачния камък.
Много сте схватлива.
Не е.
Имате друго оръжие в могъщия си арсенал.
Бруталната кралица Нев няма никакъв Шанс, нали Руна?
Моята принцеса Руна ви аплодира.
Какви са нейните нива на допамин?
Също по-високи от нормално.
Това лошо ли е?
Хубаво ли е? - Любопитно е.
Знак за повишена неврологична активност е.
Кралю, принцесата е права.
Ако не сте готов да използвате силата на камъка...
... тогава ми позволете да поведа атака срещу Пурпурната гвардия.
Главите им ще се изтърколят.
Може да се въздържим от ненужно сечене на глави.
Това е разочароващо.
Лейтенант Мичъл, махнете си ръцете от мен.
Аз съм ваш висшестоящ офицер.
Пурпурната гвардия.
Пуснете ме. Ще ви дам на военен съд.
Тишина. Мислиш ли, че престъпленията ти ще останат ненаказани, магьоснико.
Аз не съм магьосник. Аз съм главният инженер.
Носиш дрехи на магьосник. - Това е абсурдно.
Не зная откъде дойдоха просто се появиха.
Доказателство за силите ти, магьоснико.
Прекратете мрачните си деяния, проклета Пурпурна гвардия.
Часът на вашата жестокост вече привършва.
Защото крал Ридли е тук, за да порази със страх злите ви сърца.
Освободете магьосника Кастор веднага.
Не отговаряме пред теб лъже-кралю.
Освен ако си тук, за да предадеш Живачния камък.
А писменото ни споразумение?
Не са ли Горите на лейди Одри неутрална територия по кралско съгласие?
Нямате никакви права тук.
Кралят говори истината.
Кралица Нев вече не признава писменото споразумение.
Това вече са нейните гори.
И не след дълго вашето кралство също ще е нейно.
Хемър. - Доктор М'Бенга.
Моля ви, помогнете ми. Всички други са си изгубили умовете.
Кралю, може би е време да отприщите мощта на камъка.
Аз... всъщност камъка не е у мен.
Какво? - Но зная у кого може да е.
Онзи магьосник, Кастор.
Той знае къде е.
Трябва да го спасим.
Абсолютно. Добър план.
Фантастично.
Кралица Нев ще държи магьосника Кастор ето тук.
В най-дълбоката част на нейната тъмница.
В центъра на владенията й...
... заобиколен от най-могъщите й сили и оръжия.
Добри ми кралю, не трябва да отивате.
Със сигурност ще станете жертва на най-ужасната й магия.
Принцесата е проницателна. Както винаги.
Опитът за спасяване би бил неразумен.
Дипломацията може да е по-благоразумна.
Съжалявам, но на нас ни трябва Живачния камък.
Трудно чувам заради звука от треперищите ти ботуши.
Достатъчно.
Ще опитаме с дипломация.
Ако не стане тогава може да разсечеш някой на две.
Благодаря ви, сир.
Звездопад е жаден. - Нелепо име за меч.
Ти си нелеп. - Двамата...
... ще ме придружите до кралица Нев.
С възможно най-малко кавги.
Ами аз, господарю?
И Руна?
Тя трябва да остане тук.
И вие трябва да останете тук, за да я пазите.
Мъдър план, кралю.
Ще очакваме завръщането ви.
И ако паднете в битка... Аз ще изпея...
Епична песен...
... на скръъъъъъъбта.
Страхотно
Добре.
Да тръгваме.
Мисля, че ще съм по-полезен ако остана...
Човече! - Добре
Тази гора е пълна с пурпурни знамена.
Кралица Нев става все по-дръзка с всеки изминал ден.
Не сме сами.
Пристъпете напред.
Бавно.
Моля насочете това на другаде.
Полукс Магьосника?
Крал Ридли.
Изненадам съм, че ви откривам тук.
Макар да не мога да кажа дали това е глупаво или смело.
Разбира се.
Ами ние търсим магьосника Кастор.
А, значи е глупаво начинание защото той е в ръцете на кралица Нев.
И какво ще ни спре да отидем там и да си го вземем?
Блатото на безкрайната смърт.
Това не е хубаво блато. - За жалост...
... единственият път към кралството й минава право през него.
Тогава да се върнем?
Да? Не? - Бих умирала безкрай...
... за да спра да чувам хленченето ти.
Сигурен ли си, Полукс, че няма как да ни помогнеш?
Защо да ви помагам? - Защото...
... Кастор ти е брат.
Така ли? - Нямах представа.
Откъде знаете? - Прочетох го в една книга.
И вие бихте помогнали на Кастор?
А не просто да го използвате заради силата му?
Ако ни преведеш през блатото обещавам да го освободя.
Тогава ще ви помогна.
Има път около блатото. Таен път.
Тъмен път.
Последвайте ме.
Кралица Нев държи брат ми Кастор в тъмницата си.
Този тунел ще ни отведе там.
Сигурен ли сте, че можем да му вярваме?
Не.
Сигурен съм, че не може да му вярваме. Но няма проблем.
Това е единствения начин да се доберем до Кастор.
Щом казвате, сир.
Добре дошли в кралството ми.
А сега коленичете пред мен.
Да, разбира се.
Кралю, вкараха ни в капан.
Подозирах това. - Знаел сте?
В общи линии.
Във всеки случай знаех, че...
... кралица Нев трябва да се появи в историята горе-долу сега.
А аз знаех, че трябва да остана в замъка.
Вкъщи винаги е по-безопасно.
Добре сте дошъл, крал Ридли.
А сега, къде е Живачния камък?
Може да е навсякъде, наистина.
Добре.
Ще оставя на изтезателите си да изтръгнат мястото му от вас.
Те обичат работата си. Много са... усърдни.
Търсят навсякъде.
Обещавам да бъдете възнаграден добре за верността си, магьоснико.
Благодаря ви, кралице Нев.
Искахте да видите брат ми?
Сега може да се присъедините към него.
В тъмницата.
Не мога да понеса повече. Казвам ви.
Стените!
Стените започват да се затварят върху мен!
Хемър, да знаеш само колко се радвам да те видя.
Само ние ли не сме засегнати?
Така изглежда. - Имате ли...
... идея защо всички се държат толкова странно?
Играят роли на герой от една детска книжка.
Нарича се Елисейското кралство. - Детска книжка?
Откъде знаете. - Защото я чета на дъщеря си.
дълга история е.
Важният въпрос е защо ние не сме засегнати, а те са.
Мислих, че важният въпрос е къде е Живачния камък?
Камък? - Това е оръжие.
Но то е измислено. От книгата е.
Къде е това оръжие? - В книгата Кастор...
... помага на Ридли да го намери.
Нямам идея как да го намеря. - Зная. Дойдох да те спася...
... защото само ти не си засегнат.
Тоест можеш да ми помогнеш да реша истинския проблем.
Как да оправим всичко това?
Къде беше, когато започна? - В Инженерното.
Тъкмо бях проверил уорп-двигателя и изведнъж почувствах...
Не зная.
Някакво съзнание, което се притискаше върху моето.
За късмет годините телепатично обучение ми позволи да го блокирам.
Съзнание? Идващо от къде?
Нямах време да разбера. Предполагам запазих...
... спомените си заради телепатичните си способности.
Обмислихте ли, докторе, че съществото, което усетих...
... може да е издърпало тази история от вашия ум?
Но защо?
Няма как да разберем без да го попитаме.
Хемър. Мислиш ли, че можеш пак да влезеш в контакт със съществото?
Контактът е неприятен. Затова го блокирах.
Чувството бе сякаш мозъкът ми се изстискваше през носа ми.
Веднъж направих това на един.
Обаче, аз усетих че съществото не е на друг кораб.
А по-скоро част от самата мъглявина.
Мислиш ли, че ако получим достъп до сензорите...
... ще научим повече за съществото?
Напълно възможно е. Инженерното е наблизо.
Мога да контролирам корабните системи оттам.
Трябва да се измъкнем оттук. И то бързо.
Може би аз ще ни измъкна с помощта на малко могъща магия...
... наречена наука.
Какво би казал човешки магьосник?
Абракадабра.
Абракадабра. Харесва ми.
Не гледайте. Ще ви ослепи.
Ами ти? - Аз съм магьосник.
О, слава Богу.
Не е зле, магьоснико.
Харесва ми тази... наука.
Какво искаш да кажеш, че затворниците са избягали?
Магьосникът се е измъкнал с магия от килията.
И въпреки това стоиш тук, трепереща.
Вместо да ги подгониш. - Тъкмо щях да го направя.
Тъкмо си щяла?
Тъкмо щеше да си изгубиш главата.
Бъди благодарна, че кралицата ти е милостива днес.
Ще ти дам още един шанс да заслужиш благоразположението ми.
Полукс.
Ще бъдеш ли така учтив да вземеш Пурпурната ми гвардия...
... и да върнеш затворниците ми.
Преди да те хвърля в тъмницата вместо тях.
Както желаете, господарке.
Щом влезем ще мога да блокирам вратата.
Ще ни даде време за достъп до корабните сензори.
И за кой кораб, моля кажете, говорите вие?
Спок.
Полукс.
Махнете се от пътя ни. - Или какво?
Не си въоръжена.
Въоръжих се.
Изглежда битката е изцяло под контрола на Адя.
Може би ще съм ви най-полезен в сигурността на замъка?
Разбира се. - Благодаря ви, сир.
Наистина ли?
Сър Рот не е известен със смелостта си.
Това не е свършило.
Да, свърши.
Какво става? Кой е това?
Займира Ловкинята.
Тя е съюзник.
Займира.
Адя.
Ти каза, че ще ме повикаш.
Бях заета. - Гарванът е такова затруднение?
Може ли да не го правим сега? Спасих ти живота. Това е нещо, нали?
Макар да съм благодарен за каквото и да е това...
... наистина трябва да бързаме към Инженерното.
Да. Трябва да турим край на тази фантазия...
... преди някой да бъде наранен сериозно.
Това е крайно необичайно.
Когато сканирам мъглявината, откривам признаци на една форма на живот.
Включително мозъчна дейност, но няма и следа от физическо тяло.
Съзнание без тяло.
Плуващо из космоса.
Притежаващо силата да създаде нова реалност?
Звучи почти сякаш описвате Бог.
Докторе, запознат ли сте с теорията за Болцмановия мозък?
Спомням си, че учих нещо за него в университета?
Болцмановият мозък е...
... теоретично, спонтанно генерирано съзнание.
Може сега да се сблъскали с такова.
И така един ден...
От нищото просто се появява всемогъщо същество?
И това съзнание е вкарало кораба в капана на мъглявината?
И е превърнало екипажа в герои от книга, която съм чел?
Поне ви е направило главния герой.
Да кажем, че си прав.
Как да го накараме да спре?
Защото докато това не стане ще останем в капан тук.
Може би вие сте проблема.
То пресъздава история, която вие сте чел.
Възможно е съществото да чете вашите мозъчни вълни.
Ако намерим начин да прекъснем връзката...
... като например ви нараним, съществото може да пусне Ентърпрайз.
Смееш да заплашваш моя крал?
Спокойно, Адя.
Мога да го прострелям със стрела ако ще помогне.
Наистина не разбирам какво става.
Мислих, че целта е да нараним краля.
Какво ти става? Заклех се да го пазя.
Никога няма да го разбереш, нали?
Аз съм Ловкинята на гората.
Заклела съм се във вярност само на нея. Знаеш го.
Понякога се чудя дали имаме нещо общо.
Може би сте привлечени от различията си.
Чакайте малко.
Нещо не е наред тук. - Ваше величество?
Приказката не протича така.
Вие двете...
Адя, Зеймира... Дори не се познавате.
Не искам да ви противореча, но ни се познаваме. Доста...
Доста добре.
Но не би трябвало.
Двете всъщност никога не се срещате в книгата.
Освен... Рукия.
Рукия? Тя герой ли е?
Тя ми е дъщеря.
Тя винаги ненавиждаше как свършва историята.
Тя искаше сър Адя и Зеймира да се обединят сили.
Казах и, че когато порасне...
... ще може да стане писател и да си даде края, който тя иска.
Нима казвате, че...
Съществото не е взело историята от вас, а от дъщеря ви?
Къде е Рукия?
Няма я.
Била е телепортирана от буфера в 08:45 тази сутрин.
Към... някъде на кораба.
Но не ми дава точното местоположение.
Това е много странно.
Хемър... Дъщеря ми е много болна.
Колкото по-дълго остане извън буфера...
... толкова по-бързо ще напредне заболяването й.
Тя умира. - Много съжалявам, докторе.
Нека помогна.
Трябва да я открием.
Започвам да мисля, че само тя може да сложи край на всичко това.
Живачният камък е момиче?
Ако това е истина...
Аз ще я взема от него и ще я направя моя.
Как ще направите това, господарке?
Не, не, не.
Пусни ме, грубиянке.
Не, не, не. Много съм млад, за да умра.
Моля ви. Умолявам ви... пощадете ме.
Дали ще живеете или умрете зависи изцяло от вас.
Сър Рот.
Какво искате от мен?
Вашата вярност.
Гората те зове.
Проклятия!
Докторе?
Приемам, че нямахте късмет с откриването й.
Не.
Нямам.
Някой...
... нещо...
Я е взело от буфера и я е скрило.
Може би мислим за това по грешния начин.
Къде би искала да отиде дъщеря ви?
Каютата ми е тук долу.
Рукия винаги казваше, че иска да ги види.
Ваше величество. Толкова се радвам да ви видя жив и в безопасност.
Не и благодарение на твоето малодушие.
Тъжно ми е, че не съм боец.
Но каква цел би имала сфмъртта ми...
... ако просто би довела до падението на крал Ридли?
Ти би се измъкнал от всичко, нали?
Моля ви... сега не е време да се карате.
Трябва да влезем в каютата ми веднага.
Отвори.
Съжалявам, господарю.
Наистина ли помисли, че ще те оставя да унищожиш...
... всичко за което работих, крал Ридли?
Трябваше да се сетя, че ще ни предадеш, Рот.
В действителност и аз трябваше да се сетя.
Защото той прави така в книгата.
Не го мисли.
Съжалявам, ваше величество.
Но тя ми обеща кралството ви, а кой може да откаже това?
Добре.
Тъй като не искахте да се подчините на волята ми...
... намерих някой, който би го сторил.
Предай се скъпи братко. Силите ти не могат да се мерят с моите.
Няма причина да умираш.
Полукс е прав.
Искам само е тайното оръжие на крал Ридли.
Тъй наречения...
Живачен камък.
Момичето в каютата му.
Нека я взема и ще оставя вас и Кастор да живеете.
Няма да докоснете дъщеря ми.
Или ще стоваря мощта на кралството си върху главите ви.
Той е прав, кралице Нев.
Тръгнете си сега или аз ще отприщя пълната сила...
... на моята могъща магьосническа...
... сили.
Аз ще... Аз ще...
... ви пратя в хоризонта на събитията.
Тъмно кралство пълно с хаос и чудовища.
И...
Няма такова място, кралице. Той блъфира.
Какво правиш?
Абра...
Кадабра!
Хубави магьоснически сили.
Намерих това в лазарета.
Нагласих го да задейства транспортьора. Те са в товарен отсек 12
Още веднъж, магията на науката надделява!
Прекалено ли се вживявам? Зная.
Сър Адя. Пазете каютата ми.
С цената на живота си, сир.
Тате, ти успя.
Няма и следа от сигнокемия.
Ти си здрава.
Как?
Приятелката ми направи да съм по-добре.
Твоята приятелка?
Тя ме събуди и ние си играехме.
Аз можех да те видя, татко. Толкова добре се справи.
Забавлява ли се? - Да.
Но време е да спрем да играем.
Може ли да върнем всичко обратно както беше?
Защо? Приятелката ми каза, че може да играем колкото искам.
Приятелката ти не го цели, но тя наранява приятелите ми.
Те трябва да се върнат към животите си.
Трябва ли да се върна в буфера, тате?
Не зная.
Честно казано не разбирам какво се случва.
Рукия.
Може ли да говоря с приятелката ти?
Не може да стане така.
Може би...
Аз мога да съм от известна помощ.
Нали каза, че ако се свържеш със съзнанието пак може да те убие.
Зная, но...
Може би ако Рукия й каже, че трябва да говорим...
... съществото може да е по-склонно към съдействие.
Те искат да говорят с теб ако това не е проблем.
Ако искаш може да говориш чрез мен.
Моляте бъди нежен.
Не трябва да взимате детето.
Не искаме да ти навредим.
Но трябва да спреш тази фантазия.
Поставяш екипажа ми в опасност.
Нуждите на екипажа ти нямат значение.
Трябва да пазите детето.
Имате привързаност към Рукия.
Ние сме еднакви.
Тя бе самотна.
Като мен
Самотна?
Откъде разбра ти?
Когато проучих кораба ви усетих, че тя е затворена в машината ви.
Усетих нейната самота. Тя бе като моята.
Създадох този свят за нея.
За да и дам парче от детството й, които вие не разрешавахте.
Опитвах се да я предпазя.
Всичко, което направих е, за да опазя дъщеря си жива.
Търсих лек.
Сега съм по-добре, татко.
И аз благодаря за това, но каквото и да правиш...
... за да създадеш тази фантазия, екипажът не може да живее така.
Трябва да ги освободиш. - Ако си тръгна...
... детето ще умре.
Моята близост я изцерява.
Ако пусна кораба и детето си замине с вас те ще се разболеее отново.
Корабът не може да остане тук.
Значи трябва да направите избор.
Екипажът или дъщеря ви.
Не може да искате да го направя.
Тук ми бе забавно.
Но ще се върна в буфера ако искаш, татко.
Трябва да има друг начин.
Има.
Може да тръгнете, а тя да остане.
Как ще живее тя?
Нейното тяло е болно.
Но нейното съзнание може да се присъедини към мен.
Тя ще бъде свободна от болестта.
Никога няма да познае смъртта.
Тате?
Твоята приятелка..
Тя иска да отидеш с нея. - Можеш ли да дойдеш, тате?
Нали знаеш как в приказката крал Ридли има Живачния камък?
Той иска да го задържи.
Камъкът го пази. Прави го щастлив.
Докато той не разбира, че камъка има душа.
И че ще умре ако го задържи.
Той трябва да го остави.
Дори когато това означава, че вече няма да е щастлив.
Ти си моят Живачен камък.
Помниш ли, че ти казах как един ден сама ще пишеш своите истории?
Може би този ден е днес.
Но всичко зависи от теб.
Искам.
Добре, смело момиче.
Обичам те, тате.
И аз те обичам, скъпа.
Винаги.
Гъделичка, тате.
Рукия?
Здравей, тате.
Благодаря ти. За всичко.
Беше прав... Създадох свои приключения.
Иска ми се да можех да ти кажа какво съм виждала.
Виждала? Ти тъкмо си тръгна.
Тези моменти за теб бяха години за мен и Дебра.
Дебра.
Кръстила си съществото на...
На мама.
Изглеждаш толкова... много като нея.
Така ли?
Аз съм щастлива.
В безопасност съм. Ти постъпи правилно.
Някой ден ще се видим отново.
Зная го, но...
Сега ти трябва да живееш своя собствен живот.
Да създадеш свои истории.
Обещай ми, че ще си щастлив.
Обещавам.
Имам отвратително главоболие.
Докторе...
В каютата ви ли съм?
Не си спомняш?
Последното което помня бе...
... че сме в капана на Джонизийската мъглявина.
Личен дневник на главния медицински офицер. Допълнение.
Никой от екипажа не си спомня случилото се.
Това е дело на съществото. Дело и на моята дъщеря.
Сигурен съм.
Охранителните дневница са празни. Сякаш всеки е изгубил по пет часа.
С изключение на мен.
Джоузеф?
Рукия?
Тя е добре.
Жива е.
Тя е в безопасност.
Но, Уна.
Аз преживях нещо... удивително.
А никой на кораба не си спомня.
Знаеш какво е станало в липсващите пет часа.
Звучи като страшно интересна история.
Такава е.
Тя започва...
... както всички добри истории, с "Имало едно време".
Превод: Trantorian www.addic7ed.com