РАЗОБЛИЧАВАНЕ 06Х14 ПРЕВОД: СИМО
== Sync, corrected by elderman == == for www.addic7ed.com =
-Бъз,мини оттук...
Трябва да снимаш всичко, свързано с жертвата.
-Бъз,снимай тези книги тук.
-Това е дядото на Скандер-Шарик.
Той бе пометен от полицейска кола,
докато се опитваше да убие сина си.
Това са майката на Скандер-Анила, заедно с леля му Сара.
И двете ги намерихме с прерязани гърла.
А това е Скандер...
-Когото ние сме задържали в управлението.
Лейтенант,добре ли сте?
-Да...
Направих изследвания.
Мога да определя часа на смъртта,
някъде преди два до пет часа.
-Когато Скандер беше при нас.
-Тя има огромен хематом
отзад на тила й,точно тук.
-Значи,убиецът я е ударил отзад,
а после е прерязал гърлото й от ухо до ухо.
-Също както при сестра й, ако това е тя.
-Тя е,Шефе. Сара Марку Милър.
Тя е сестра в болница "Св.себастиян".
Някой е спретнал на това семейство един малък геноцид.
Че и това за Коледа.
-Убиецът е разбил вратата,
и вероятно я е чакал да се прибере.
-Има принтер и рутер,
но няма и следа от компютър.
-Отново,както при сестра й.
-Лейтенант,нека да поправим заповедта за обиск,
за да включим интернет доставчика
на Сара Милър,моля.
Искам достъп до и-мейла й, колкото може по-бързо.
-Значи,преди два дни Шарик Марку
умира,опитвайки се да убие сина си,Арманд.
И тогава дъщерята на Шарик,Алина, също е убита.
А сега и другата му дъщеря, Сара,също е убита?
-Малкият Скандер е единствения, който е свързан с всички тях.
-Да,но той също така ни каза, че чичо му Арманд е мъртъв,
и че леля му Сара е в Косово.
-Може би,ако ние сме директни с него,
той ще е директен с нас.
Мисля,че е време да кажем на момчето какво става.
Лейтенант Провенца, мразя да ви моля това,
но вие прекарахте много време със Скандер.
Нали? -Да.
-Ако можете... -Да,добре.
Ще говоря с него за това.
-Дет.Гейбриел, обадете се на д-р Моралес,
да извърши още една аутопсия,моля.
Ако може още тази вечер.
-Шефе,напълно сигурен съм,
че ще имаме проблем за това с доктора.
-Защо?
-Защото още вчера трябваше да бъда в Палм Спрингс.
Но понеже вие ме оставихте да чакам вашето повикване,
сега ще пропусна срещата със семейството на приятеля ми.
-Сигурна съм,че те ще бъдат по-нежни с вас,
щом веднъж разберат причината за закъснението ви.
Какво има?
-Г-жа Милър.
Тя има ли връзка с жената, която ми донесохте вчера?
-Да,това е сестра й. Защо?
-Има много от същите стари белези.
Била е измъчвана... Брутално.
Има изгаряния...вероятно от същия нагорещен нож,
използван и при другата жена.
-Нека се концентрираме върху това, случило се този следобед,може ли?
-Да,например върху раната на врата й.
Какво можете да ни кажете за острието, използвано от убиеца?
-Било е много остро, рязано е от ляво надясно.
Но освен това,нямаме оръжие, за да го сравним.
-Чудесно,значи белезите са същите.
Но освен това, ние нямаме нищо друго.
-Ще огледам отново тялото на сестрата,
да видя още веднъж дали няма още нещо да си съвпада.
-Това значи да изпуснете вечерята за Коледа
със семейството на приятеля ви?
-Кайл и семейството му явно ще трябва да постоят сами.
-Е,значи сте добре дошъл,
да споделите Коледната вечеря с нас.
Майка ми и баща ми са тук,
и целият отдел ще идва на вечеря...
-О,това изглежда забавно.
Ще си помисля.
-Добре ли сте,докторе?
-Нали знаете онзи момент, всяка година,
в който наистина започвате да чувствате Коледата?
-Да.
-На мен не ми се е случвал.
-Аха!Добре.Чао.
Шефе,не се притеснявайте...
Всички са събрани в дома на Марку.
Арманд,жена му,децата им, нейните родители-
всички са на сигурно място.
-Благодаря ви,лейтенант.
-Но г-жа Марку
е станала вече малко остра,
и е започнала да говори за тормоз.
-Е,поне са останали живи.
-Шефе,изпратих писмо
в Консулството на Косово и в Интерпол.
Искам да видя какво ще науча за тези кръвни вендети.
-Имаме си Босненци, Сърби,
Хървати,и от нашите Албанци.
Те са като нашите улични банди,
само дето те се бият от 800 години.
-Едно нещо разбрах,шефе,
че този албански код на честта, се казва Канун.
Не можеш да убиеш някой в собствения му дом.
Също така,абсолютно е забранено да убиваш жени.
-Да,но е позволено
да бъдат изнасилвани и измъчвани?
-Лейтенант,как върви с момчето?
-За момче,което току-що е разбрало,
че цялото му семейство е унищожено...
Каквото очаквате.
-Вие питахте ли го,защо ни каза,
че чичо му е бил убит,
или че леля му е в Косово,
или пък нещо за тези и-мейли?
-Шефе,шефе,моля ви.
Той...плаче през цялата нощ,и...
Аз вече не мога да се владея толкова добре.
Да го оставим малко насаме,а?
-Кого мога да... Кого мога да помоля
да поднесе подаръците за Коледа
на децата от приюта?
-Добро утро"Тежки престъпления",и...
Честита Коледа.
-Командире,Честита Коледа.
Каква изненада да ви видя тук тази сутрин.
-Да,две от децата ми се разболяха,
затова си помислих: "Защо да не отида на църква?".
Освен,ако не искате да ви свърша някоя работа.
-Началник Джонсън!
-Ами...да,командире,всъщност
има едно нещо,за което можете да помогнете.
Нали така,лейтенант? -Супер!
-Я кажете:Хо-хо-хо.
-Началник Джонсън,сега ще чуете
записът на 911,направен по времето, когато Шарик напада сина си.
-Мислех,че сте оставила записа в лабораторията вчера.
-Оставих го,но те няма да се появят до утре,
затова реших,че вашите хора ще могат да го обработят.
-Първо,обединих в едно всички вторични шумове от всички записи,
направени от операторите на 911, по време на атаката.
После добавих сглобения звук
към видеото,което един от свидетелите е направил с телефона си.
Така успях да скалъпя
цялата караница между Арманд и баща му.
Честита Коледа.
-Искате ли да го чуете?
-Да,разбира се.
-Но първо-условието.
-Да чуем.
-След като работих толкова упорито, за да ви доставя този запис,
искам още една възможност, да говоря с малкия Скандер.
-О,ситуацията е деликатна.
-Защото ако успея да го убедя,
да промени смешните си твърдения
за това,как Нач.Поуп го е отвлякъл и е насочил пистолет към главата му,
тогава ще мога да хвана последния полет за Солт Лейк,
и да пристигна в Парк Сити при семейството ми за Коледа.
Затова ви моля... -Скандер е в трудно положение в момента.
-Пет минути. Току-що научи какво е станало със семейството му.
-Тогава само трябва да убедя Джоан Марку да се откаже от делото,
и тогава ще мога да се махна за седмици!
-Добре тогава.Вижте сега.
-Когато лейт.Провенца отиде отново да говори с момчето,
за да му зададе нашите въпроси,
ще го накарам да се откаже от обвиненията срещу Нач.Поуп,
и тогава вие ще сте свободна да отлетите,нали така?
-Чудесно.Благодаря. Бъз,пускай записа.
-Толкова здраво сме работили по него.
-Но това е на албански.
-Разбира се,че е на албански.
И винаги си е било на албански.
-Просто реших,че вече сте го превели.
-И откъде да намеря преводач
от албански,на Коледа сутринта?
-Извинете ме,шефе.
Току-що получих достъп до и-мейла на Сара Марку Милър.
И прегледах група съобщения,
които е пратила на сестра си,Анила.
-И това е на албански.
-Да,съжалявам за това. Но вижте.
Ден преди семейството да започне да измира...
Сара е изпратила на сестра си тази снимка.
-Джоан Марку.
-Може би точно затова компютрите бяха откраднати
от домовете им- за да не видим ние тези снимки.
-Лейтенант,бихте ли довел
съпругата на Арманд отново тук?
Трябва да говоря с нея.
Здравей,Фрици.
-Скъпа?
Имаме един малък проблем тук.
-Фрици!Нека аз!
Бренда Лий,извършено е ужасно престъпление!
-Какво?Мамо?Къде?
-Тук,в дома ти!
-Дай на мен!
Трябва ни полицейска помощ, и ни трябва веднага!
Разбра ли?!
-Да!Да,тате.Разбрах! Тръгвам веднага!
-Бренда Лий!
Бренда Лий,ограбени сме!
-Мамо,само се успокой, и ми кажи какво става!
-Аз излязох навън...
Излязох навън да взема подаръците за Коледа
и да ги наредя под елхата.
А вратата на кемпера беше разбита!
И подаръците са били откраднати!
Плюс микровълновата ни!
-Не е ли късмет,че баща ти откри тази полицейска лента
в стаята с пералнята?
Имам една идея. Защо не вземем всички да влезем вътре?
-Добре.
-Обадих се на 911
и им казах какво се е случило.
А госпожата на телефона ми каза,
че това не било спешно.
-Разбойници откраднаха Коледата!
И това не било спешно?!
-Мамо,толкова много съжалявам за това.
А сега ми кажи какво липсва,и...
-Ще спреш ли да подпитваш
какво сме взели за Коледа?
Правиш това всяка година.
-Чакайте,чакайте. Какво ще кажете за това?
Мога да опиша хартията, в която са увити,
и която е прекрасна комбинация
от летящи еленчета, пингвини,и елфи...
-Уили Рей, опаковъчната хартия
сигурно вече е разкъсана.
-Ето ви истината.
Много се съмнявам,
че изобщо някога ще можете да си върнете подаръците.
Но трябва да пуснете жалба в полицията.
Затова хайде да я напишем,
и да бъдем благодарни, че празника не е само подаръци.
-Прав си.
Това е...много добре казано,синко.
Сърмичките,кексчетата...
не те са причината да се събираме на 25-ти Декември всяка година.
Не,не са.
Това,което прави този празник специален
е онова малко бебе, родено в сламата на хамбара...
И хората,които се събират, за да отпразнуват Неговото раждане.
Така че,докато сме тук,
ние четиримата,заедно,
нищо друго няма значение.
-Зам.началник Джонсън.
Добре.
Кажете на Марку да се успокои,
а аз ще дойда веднага, щом мога.
Благодаря ви,детектив.
Ще се опитам да се върна за вечеря.
-"Опитам"?
Ти покани цялото полицейско управление.
-Знам това,мамо.
И знам,че вие ще дадете най-доброто от себе си да се оправите там...
искам да кажа...тук.
-Ще имам ли късмета да получа подарък поне от теб?
-Ти нали не мислеше сериозно, че ще мога да намеря
преводач от албански в деня на Коледа?
-А аз те помолих само за едно нещо!
Мамо,ще се върна,веднага,щом мога.
-А какво ще правим за вечеря?
-Шефе,поразрових се малко, и открих,
че преди четири дена,Джоан Марку е претърпяла лека операция
в болницата,в която е работила Сара Марку Милър.
-Да,а на следващия ден, Сара праща на сестра си,Анила
този и-мейл.
А след това е настъпил адът.
-Но какво се казва в този и-мейл?
Трябва ми преводач.
-Нямаме такъв,но мисля, че ще се справя
с този Английско-албански речник.
И наистина вече намерих няколко думи от този и-мейл.
"Болница","призрак"...
Ще продължа да работя по това.
-Шефе,я чакайте.
Те двамата говорят албански,нали?
-Да,но кой от тях да помоля за помощ?
Шефе,преди още да ми кажете,
аз вече се отбих до лабораторията, за да взема резултатите от ДНК-теста
на семейство Марку.
Изглежда,сме направили грешка,
когато сме взимали пробите.
-Резултатите са много интересни.
Искам да знам,защо Скандер си мисли,
че чичо му Арманд е мъртъв.
Кажете на лейт.Провенца,да започне
да задава на Скандер въпросите, които пропуснахме по-рано.
-Да,г-жо.
-Докато ни задържате тук,
защо най-после не ни позволите да видим Скандер?
Къде е той?
-Ние сме обезпокоени да освободим Скандер под ваше попечителство,
докато не се убедим, че няма опасност за вас самите.
-А вие сте притеснени за нашата безопасност,заради...какво?
-За съжаление,заради още едно убийство.
На сестра ви,г-н Марку...Сара.
Намерихме я мъртва в дома й. С прерязано гърло.
-Вярвам,че сте предупредил племенника ви,
за тази така наречена кръвна вендета.
-Да. -Какво?
Защо си говорил за това?
-Бях убеден,че баща ми
е започнал да учи Скандер на Канун.
Мислех си,че ако му кажа, че семейството ни всъщност се крие,
то кръвната вражда ще му помогне да разбере защо.
-Кръвта определено има нещо общо с това.
Г-жо Марку,има нещо,което бихме желали да чуете.
Имаме запис на атаката срещу мъжа ви,
а също и запис от телефона на свидетел.
Това е само част от цялата случка.
Не е много добро качество,но мисля, че ще можете да се справите.
Но ще може да видите всичко.
-"Ти...не си мой син".
"Ръцете ти...
са окъпани в кръв"
"Ти си...призрак".
"Призрак"
-Какво е имал предвид Шарик, наричайки Арманд "призрак"?
-Не...не знам.
-Добре,тогава ни обяснете друго.
Може ли да ни кажете къде бяхте вчера?
-Къде съм била вчера?
Бях със съпруга си.
-А той ще потвърди ли това?
-Нима вие предполагате, че аз съм убила тези жени?
Аз съм адвокат по човешките права.
Посетих изгореното до основи село,
където приятелите и роднините на съпруга ми са били избити.
Отдадох 10 години от живота си
за да търся виновните за тази...
за тази ужасяваща трагедия,от която Арманд е имал късмета да оцелее.
-Г-жо,всъщност,не знамдали това може да се нарече точно "късмет".
Шефе,чух обяснението на Скандер пред Провенца,
защо е мислил чичо си Арманд за мъртъв.
А историята е...
има семейни истини в нея.
-Затова дядо мразеше полицията.
Казвах му,че тук е различно.
Но той каза "Не!".
че полицията е винаги лоша...
и че убива хора просто така, без причина.
-Затова той не ни помагаше.
Дядо му е изградил в него недоверие към властите.
-А сега чуйте и другата част от разпита,г-жо Марку.
Ще я намерите много интересна.
-Значи,това е била сръбската полиция,
за която е говорил дядо ти?
-Вероятно.
Той ги наричаше "призраци".
И майка ми също ги наричаше така.
Защото те са идвали посред нощ...
идвали сякаш от нищото, и просто...
просто избивали хората.
-Като чичо ти.
Опитай да си спомниш какво ти е казвал дядо ти,
за нощта,когато чичо ти е загинал.
Разкажи ми го така, както той ти го е разказал.
-Много пъти го питах за това...
какво е станало с чичо ми...
когато са напуснали Косово.
А той винаги ми отговаряше, че съм твърде малък,за да разбера.
Но една нощ,миналата година...
беше вече късно, и отвън валеше.
Той беше много тъжен. А аз го попитах защо.
Той ми отговори:"Защото вали...
-...точно като тогава".
"Нощта,в която те дойдоха в селото ни".
"Призраците".
"Взех леля ти Сара..."
"...чичо ти Арманд, и майка ти..."
"И отидохме в бакалията на един наш братовчед"
"Там имаше мазе,където се криехме с останалите."
"Имаше и едно бебе."
"То започна да плаче."
"Опитахме да го успокоим,
защото мъжете горе,които ни търсеха, можеха да го чуят."
"Но то просто плачеше все по-силно."
"И така те ни намериха."
"Трима от тях,с фенерчета, слязоха по стълбите."
"Отведоха жените..."
и започнаха да стрелят в нас."
"Аз се обърнах,за да защитя сина си..."
"И те ме простреляха в гърба."
"Аз паднах,и..."
"те простреляха чичо ти Арманд два пъти в гърдите."
"Той падна върху мен..."
"И..."
"ето ме..."
"лежащ под сина ми..."
"и слушащ как..."
"дъхът му излиза от него."
"А какво стана с бебето?"
"Тя повече не плачеше."
"А какво стана с мама и с леля Сара?"
"Когато мъжете ги отведоха?"
"Ужасяващи неща."
"Ужасяващи..."
"Ужасяващи неща."
-Ужасяващи,ужасяващи неща.
Това ми разказа той.
"Ужасяващи неща."
-Чувала съм тази история и преди, а и вие също.
-Господи! -Г-жо Марку!
Има само един оцелял в тази история,
но ние я чухме два пъти. -Това е някаква грешка.
-Ако и Шарик,и мъжа ви са били там... -Не мога да го повярвам.
...тогава значи Арманд е бил един от тези с фенерчетата.
-Оставете ме на мира! Значи Шарик не е бил там!
-Нашият патолог извади това
от гърба на стареца в моргата.
Бил е много близо до гръбначния стълб.
-Ние открихме,че този кумшум
е от пистолет "Zastava CZ 99",
който е на въоръжение в сръбската армия.
-Но Арманд е жив.
Жив е...
-Когато ръката на мъжа ви е била порязана при атаката,
част от кръвта е попаднала на дрехата на Шарик.
Ние направихме ДНК-тест, малко по погрешка,
но когато го сравнихме с останалите от сем. Марку...
-Открихме,че мъжът,когото познавате като Арманд,не е син на Шарик.
Алина и Сара не са негови сестри.
Но пък е роднина само на един от това семейство.
-Не.
-Вие как мислите,че малкият Скандер е дошъл на този свят?
-Той не е племенник на мъжа ви.
Скандер е негов син.
-А също така и живото доказателство,
че вие сте се омъжила за военнопрестъпник.
-Защо всичко се разбра едва сега?
-Заради това,че миналата седмица, сте си премахнала кожен тумор.
Сара Марку е работила в тази болница,
където сте извършила процедурата.
Ние смятаме,че тя е видяла фамилията ви в дневника на болницата,
и е направила едно малко проучване.
Открила е,че някой живее в Л.А.,
представяйки се за брат й.
-Значи...
Значи предполагате,че човекът, за когото съм омъжена...
е изнасилил онези жени,и...
е убил онзи човек.
А после е взел самоличността на...
на жертвата,на която най-много е приличал,да...
Арманд Марку.
-О,Господи.
-И след това се е измъкнал от Косово,
преди някой да го посочи като военнопрестъпник.
-Те са майстори,в това да крадат самоличности.
Ние ги обучавахме на това, сърбите,
преди,когато мислехме,че албанците са лошите.
Те практикуваха тероризъм, знаете ли го,
те,албанците.
И двете страни се държаха наистина зле.
А ние сменяхме страните по няколко пъти.
-Наистина?А ние на коя страна да застанем,
след като на Анила и Сара Марку са им прерязани гърлата?
-Вие казахте,че сте отишла да разследвате в селото на Арманд.
Успяхте ли да научите кой е отговорен за това?
-Не.
Нямаше имена.Нямаше описания. Нищо.Господи,аз...
Не мога да повярвам,че Арманд е такъв. Просто не мога.
-Трима души,които са го виждали в тази му светлина,са мъртви.
Казахте,че от години се опитвате
да донесете справедливост за Арманд Марку.
Е,ето,това е вашият шанс.
Може би ние няма да можем да свържем мъжа ви с тези военни престъпления,
но по ръцете си той носи кръвта
от убийствата на Сара и Анила.
-"Кръвта по ръцете му" Чакайте малко.
След като се прибра след схватката с баща му...
тоест Шарик...
-Видяла сте кръвта?
-Не.
Арманд взеле в кухнята, но вече бе сменил дрехите си.
Попитах го защо,и...
той ми отвърна,че е бил оцапан с кръв,
след като полицейската кола е прегазила Шарик.
Но във видеото,което ми пуснахте,
по него изобщо нямаше кръв.
-А какво стана с тези дрехи?
-Каза,че е толкова бесен, че е изгорил всичко.
Дори почисти колата си.
-Колата? Имаше ли кръв в колата?
-Да. Е,поне той така каза.
-С тази кола ли сте дошли днес тук?
Може ли да ми дадете ключовете?
-Добре,но не виждам...
-О,Госп...
Всичко,което ви казах, е поверително.
Аз съм му съпруга.
-Не,ако има следи от кръв в колата,
ще мога да ги свържа с Анила.
-Чакайте,чакайте. Началник Джонсън,аз познавам закона.
-Аз също,Джоан,и то много добре. -Значи тогава разбирате,
че попадате в една изключително мрачна територия.
Затова нека ви изясня.
Никога не съм виждала кръв, нито по Арманд,нито в колата.
Всичко,което знам, е само това,което той ми е казал.
А съпружеското право на поверителност не позволява да използвате
нищо,от това,което съм ви казала, срещу него.
О,освен това,колата е на името на Арманд.
Така че,не можете да вземете заповед.
-Не,не,не. Не ми трябва заповед,
ако видя кръв през стъклото на колата.
Но има нещо,което трябва да направите.
И то може да е много трудно.
-Кое може да е по-трудно от това?
-Джоани.
Джоани.
Добре ли си?
-Страх ме е.
-Какво те питаха?
-Искаха да знаят,къде съм била
по време на убийството на Сара.
-Ти какво им каза?
-Че съм била с теб.
-Добре.Добре. Аз ще кажа същото.
-Ами ако те разберат,че не сме били заедно?
Ами ако те разберат,
че ти не си бил вкъщи, и че няма начин аз...
-Слушай ме. Джоани,няма начин да разберат.
Всичко ще е наред.
Мисля,че ще можем да наречем
тази Коледа най-лошата ни досега,нали?
И децата ни също.
-Алибито му е разбито.
В полицейското управление не важи принципа на неприкосновеност,
дори и да говори с жена си.
-Но това не стига да го арестувате за убийство.
-Ще стигне. Почакайте само още малко.
-Но те ще ни позволят ли
да вземем Скандер с нас,у дома? Как мислиш?
-Вероятно.
Те искат да са сигурни,че никой от нас няма да е в опасност,
от убиеца на сестрите ти.
-Чуй ме,Джоани.Чуй ме.
Не може да има вероятно в това.
-Кажете ми,че мога да претърся колата.
-Ще кажа,че можете. Но вижте видеото.
Но,както виждате,...
-Въпреки,че колата на Марку е на нашия паркинг...
-Гледахме от всеки възможен ъгъл,шефе.
Не се вижда дори едно петно,
което да ни даде правото да претърсим колата.
-Свалихте ли отпечатъци от вратата на шофьора?
Занесете тези отпечатъци
на агент Хауърд,моля.
И поставете полицейски патрул да варди около колата на Марку.
Не искам да я изпускат от очи.
-Вижте,този каза на жена си,
че е имало кръв в колата.
Затова викам да я отворим и да намерим доказателствата,
че този боклук е нашият убиец.
-Лейтенант,просто не можете да проникнете в колата,
основавайки се само на личен разговор
между един мъж и съпругата му.
-ДНК-то съвпада между Арманд и момчето,
и това може да ни даде причината.
-Не и според Върховния съд на САЩ,
който казва за брачната поверителност, цитирам:
"От съществено значение за запазването
на брачната връзка
е да се държи на него повече, отколкото на интересите
на правораздаването"
-Това е от Уолфли с/у САЩ.
-Тогава можем да пуснем колата,
да й спретнем едно пътно произшествие, и тогава да я претърсим.
-И това ще е само докато се закълнете в съда,че се занимавате
с тази кола, заради показанията на Джоан Марку.
Така ще стане ли?
-...единствения човек в живота ми,
на когото винаги мога да разчитам.
-Джоан Марку каза,че така и не са могли
да идентифицират сръбските нападатели от селото на Арманд.
Ако това е наистина така, то си мисля,че има и друг начин
да арестуваме съпруга й за убийство.
-А,капитане.
Още ли чакаме момчето да се отрече?
-Лейт.Провенца тъкмо го убеждава
да оттегли обвиненията си.
А аз очаквам Джоан Марку да махне подслушвателното от костюма си,
веднага,щом нач.Джонсън е готова.
Така че,отървахте се от обвинението.
-Супер. Тогава защо сте толкова тъжна?
-Защото,докато ние си чакахме тук,
летището в Солт Лейк Сити е било затворено заради снега.
Никакви полети от и до него.
А Коледата си отминава.
-Защо,Шарън...
Ти може да вечеряш с всички нас тук.
Твоята приятелка Бренда и без това няма други възможности.
-Приятелката ми Бренда?
Приятелката ми Бренда. -Знаеш ли какво?
Можеш да ми помогнеш с готвенето,
а аз ще ти разкажа някои доста интересни случки с Бренда Лий,
когато тя беше още момиче.
Със сигурност ще те разсмеят.
-О,сигурна съм,че ще е така.
-Хайде! -Добре.
-Направила сте много красива Коледна маса,г-жо Джонсън.
-Толкова е празнична.
Изобщо не личи,че тук се занимават с убийства,
нали?
Да вървим.
-Можете да търсите в тези снимки колкото си искате,
но аз вкарах отпечатъците на вашия Арманд Марку
в базата данни на търсените за военни престъпления от Интерпол,
Военния трибунал за военнопрестъпници,
и на полициите на Косово и Сърбия.
И отвсякъде едно голямо, тлъсто нищо.
-Този наистина е "призрак".
Какво ти има на главата?
Криех нещо.
Не ми задавай въпроси, за да не ти говоря лъжи.
Но шансовете ти да докажеш, че този човек там,
в конферентната ти зала, е сръбски военнопрестъпник,
дори и той да ти каже истинското си име,
са равни на нула.
И той вероятно го знае това.
-Точно това е,на което разчитам.
-Заповядайте тук,г-н Марку.
-Не разбирам защо ми прочетохте правата.
Подозирате ли ме в нещо?
Нещо общо със Скандер ли има това?
-Ние просто искаме да се убедим,
че е безопасно Скандер да дойде с вас у дома.
Специален агент Хауърд и аз искаме
да ви зададем няколко въпроса.
-Какви въпроси?
-Ами,защо първо не започнем с вашето истинско име?
-Моля?
-Вие не сте Арманд Марку. Това го знаем със сигурност.
Направихме ви ДНК-тест...
Той показа,че вие не сте син на Шарик Марку,
не сте и брат на Анила и Сара.
Любопитното е,че имате роднинска връзка със Скандер Марку.
-Той е ваш син. Чухме много версии от вас
от преди няколко дни,
за това защо Шарик Марку е искал да ви убие.
Първо беше,че защото
сте носил Коледни подаръци.
А после,защото сте се оженил за християнка.
После пък стана,че е защото сте избягал от геноцида.
А сега,нека чуем истината, и да видим докъде ще ни докара,става ли?
-Добре.
Става.
Казах ви вече, как се срещнахме с Джоан.
Но нека сега ви разкажа една друга любовна история.
Тя е за един млад сърбин,
който се е влюбил в албанско момиче.
Но баща й не бил съгласен.
А след войната,не само бащата на момичето,
но и цяло Косово го мразели.
Затова той избягал,използвайки името на брата на момичето,
който умрял във войната.
Този човек,той...
Той така и не разбрал какво е станало с Анила и семейството й...
Дори не е знаел,че има син...
Разбрал го по-късно,
когато бащата на момичето се опитал да го убие.
-Е,това е още една великолепна лъжа,
и се обзалагам, че ако постоите по-дълго,
ще измислите нещо дори по-голямо.
Аз обаче видях телата на Анила и Сара Марку.
Скандер е много неща, но да е бил обичано дете?
Не е бил от тях.
Затова нека чуем историята,
която агент Хауърд ще ви разкаже.
-Имам списък с имената на издирвани военнопрестъпници
от Косово и Сърбия.
-Военнопрестъпници?
-Да,защото атаката на селото
на Марку,се счита
за брутално погазване на правилата на войната.
Човекът или хората,отговорни
за тези изнасилвания и убийства, трябва да бъдат съдени в Хага.
А аз мисля,че вие сте един от тези хора,сър.
-И това,защото не съм искал жена ми
да разбере,че имам дете от друга жена,
и само защото съм сърбин, живял в Косово,
аз трябва да съм военнопрестъпник?
Вие не знаете,какво е
страната ви да е разкъсана на части.
Това,което албанците правеха с нас,е още по-ужасно.
Вие,американците,трябва да разберете.
Нашата война е война срещу тероризма.
-А сем. Марку? И те ли са терористи?
-Няма значение как изглежда това в очите на останалия свят,
тогава беше ние срещу албанците.
А когато вие изтеглите войските си,
отново ще бъде те срещу нас.
За мое лично извинение ще кажа,
че този конфликт,който продължава вече стотици години,е абсурден.
И това тук е абсурдно. Аз не съм виновен.
-Е,Шарик Марку обаче е смятал, че вие сте много виновен,сър.
Щом е видял лицето ви, е рискувал живота си,за да ви убие.
А когато вие сте разбрал, че семейството му са живи
и че те са единствените хора, които биха могли да ви разпознаят,
вие сте тръгнал след Сара Марку и Анила,
майката на сина ви.
-Аз обичах Анила!
Обичам и това момче! -Докажете го!Кажете ни истинското си име!
Да видим дали е сред този списък с военнопрестъпници.
-А ако не е в този списък?
-Тогава ще бъда принудена да ви дам Скандер и да ви пусна.
Но ми трябва истинското ви име,сър.
Вие няма да си тръгнете оттук като Арманд Марку.
-Имате само един шанс,сър.
Ако ми дадете грешно име...
или неправилно се идентифицирате...
тогава незабавно ще ви депортирам в Косово.
-Кой сте вие,сър? Наистина.
-Зоран.
Казвам се Зоран Антонович.
-Антонович.
Добре.
Ще го проверя.
-Зоран Антонович.
Значи сте излъгал в брачното си свидетелство.
-Там използвах друго име,да.
-Което означава, че нямаш законен брак
и съответно не ползваш брачната привилегия.
Тръгвай,Бъз,тръгвай. -Нямах избор.
-Флин,в играта сме.
-Но тези клетви бяха истински.
-А убийствата на Сара и Анила Марку,
след като бутнахте Шарик пред полицейската кола?
-Не съм бутал Шарик пред колата.
Просто се пазих да не ме намушка до смърт,
а това с него се случи инцидентно,
и беше в резултат на неговата лична диващина.
Не го ли виждате това,а? Сляпа ли сте?
-Бъз ела тук. Хулио,отвори вратата.
Бъз,тук,от тази страна.
-Не виждам нищо.
-Още не,но почакай малко.
Едно,две,три.
Виждат се ясни следи от избърсана кръв.
Кръв! Пипнахме го!
-Агент Хауърд!
Пипнахме копелдака.
-Благодаря ви,лейтенант.
Няма Зоран Антонович
в никой списък от заподозрени във военни престъпления.
-Както ви казах.
А сега,ако не възразявате, искам да видя жена си.
-Жена ви?Съжалявам,сър, но вие не сте женени.
-Тръгвайте,тръгвайте.
Вие нямате съпруга.
И сте арестуван за убийство. -Арестуван?Какво?
Какви ги приказвате? Нали ме няма в списъка.
Току що го казахте. Не съм в списъка.
-На военнопрестъпниците.
-Намерихме кръв в колата ви.
И когато тази кръв съвпадне с кръвта на Анила Марку,
вие ще прекарате остатъка от живота си в затвора за убийство.
-Сър,сложете си ръцете зад гърба.
Веднага.
-Аз имам алиби за тези убийства.
-Наистина?!Като например Коледния концерт,от който сте си тръгнал
Точно преди майката на Скандер да бъде убита?
-Жена ми ще потвърди...
Или пък когато бедното момче
ви е казало къде живее леля му?
Дали жена ви ще каже, че е била с вас,
по време и на това убийство?
А имате ли готово алиби,
за времето след като убиете и Скандер?
Защо не ми го кажете сега?
А? Нека и тези глупости да чуем.
-Насладете се на краткия си момент.
-Да вървим.
Хей!Хей!
Пътят е оттук!
-Дайте ми секунда. -Хей!
Време е за твоят кратък момент.
-Джоан,аз...
Искам да знаеш,че винаги съм те обичал.
И независимо какво си чула,
заедно ще преминем през това.
Знаеш,че можем.
-Искам само да знаеш...
Ще взема Скандер вкъщи,с мен.
-О,благодаря ти,Господи.
Слава Богу. Благодаря ти,Джоани.
-А после ще си тръгна в децата.
А ти никога повече няма да ги видиш,докато си жив.
-Джоан.Джоани.
Джоан,чакай. Почакай,моля те.
-Млъквай бе,ненормалник.
-Джоан. Какво правиш?
Джоан!
-Бренда Лий,ще ти кажа нещо.
Важно е.
Майка ти иска да ти каже нещо.
-Мамо,какво има?
-Ами,нали знаеш, че когато живееш цял живот
на едно място,то става част от теб.
-Хайде,че храната изстива.
-Това,което искам да кажа е...
-Ние се връщаме в Атланта.
-О,тате!Не!
-Бренда.
Ти имаш прекрасен живот тук,
с отдаден съпруг,
и много,много добри приятели.
-Пък и ние няма са можем да свикнем с холивудския начин на живот.
-Ние...сме разочаровани.
-Но разбираме.
-Мразя да прекъсвам някой, но е празник.
И във всеки един момент може да бъдем бомбардирани от самоубийства,
а не искам да видя как тази прекрасна вечеря отива по дяволите.
-Амин.Извинете ме.
-О,разбира се.
-Извини ме.Уили Рей.
Ето тук.Ще седнеш до мен.
-О,лейтенант!
-Разбирам да откраднеш подаръците за Коледа,
обаче защо трябваше да вземеш и микровълновата?
-Трябваше да изглежда достоверно. Л.А. е опасно място.
Аз ще им изпратя чисто нова микровълнова печка,
в дома им,в Атланта,Джорджия.
-А сега,кой иска да разреже пуйката?
-Позволете на мен.
-О,стига бе.
-Няма страшно. По цял ден го правя това.
-Чуйте,всички,само секунда.
Кажете"Весела Коледа и Честита Нова Година" на камерата.
-Наистина?Ще направим това?
Знаете ли,заради бебето Иисус...
-Лейтенант! -Защо просто не ядем?
Да,лейтенант. Готови сме.
-Добре,хайде,да го направим.
-На три. Едно,две,три.
-Весела Коледа и Честита Нова Година!
-Добре,хайде,народе,нападайте.
-Ако някой иска сладки картофки, да си даде чинията.
-Да,ето я.
-Аз направих малко сладки,ето там.
-Наистина? Малко е прегоряло.
ПРЕВОД: СИМО